ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1269/22
Провадження № 11кп/818/257/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 23 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000556 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 19 листопада 2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 4 місяці, звільнений 20 грудня 2019 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2022 року засуджено ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки), з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 943 грн. 90 коп.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, в період часу з 15 березня 2022 року, але не пізніше 23 червня 2022 року, ОСОБА_7 , тимчасово мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходились особисті речі, які належать ОСОБА_9 , а саме: музичний інструмент бандура «Концертна» Чернігівського типу на 64 струни та ручний випарювач торгової марки «Tefal» Access SteamFirstsuperlight 1300 watts. Надалі у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та періодично у вказаний період він окремо брав вищевказані особисті речі, які належать ОСОБА_9 та виносив їх з квартири, після чого розпоряджався викраденим майном на свій власний розсуд, а саме: здійснював їх продаж на Центральному ринку в місті Харків, в результаті чого завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди, на суму 36 247 грн. 36 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо доведеності обвинувачення та винуватості ОСОБА_7 , правову кваліфікацію, вважає вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2022 року незаконним і необґрунтованим з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, і як наслідок невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості. Просить даний вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано особу винного, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки правопорушення, формально враховано тяжкість злочину, а також характеристику особи обвинуваченого. Зокрема, не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання та звільнення від відбування покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання. визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкції вказаної норми, з чим фактично погодилася сторона обвинувачення.

Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та сприяння слідству, відсутність жодних претензій до обвинуваченого з боку потерпілої, якій саме за сприянням останнього викрадене майно було повернуто, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, , з наведенням у вироку відповідного мотивування цього рішення.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, цілком відповідає вимогам та цілям, передбаченим ст.50, 65 КК України, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для мети покарання, тому доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання та необхідність ухвалення нового вироку не є слушними.

Апеляційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3