Справа № 643/3235/22
Провадження № 1-кс/643/1116/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0001062 від 04.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.12.2022 близько 19 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своєю мамою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час перебування у приміщенні зазначеної квартири, між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 раптово виник конфлікт на тлі раніше неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_6 знаходячись на кухні вищевказаної квартири, взяв у праву руку ніж, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, та, знаходячись у безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні кухні, діючи з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення, діючи умисно, з достатньою силою наніс один удар клинком ножу в ділянку передньої черевної стінки, де проходять велика кількість кровоносних судин та життєво-важливих органів.

Протиправні дії ОСОБА_6 були помічені свідком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зробила йому зауваження, вибила своєю рукою ніж з його руки, та потягнула його за одяг від потерпілої, проте ОСОБА_6 , ігноруючи зроблені йому зауваження, з метою доведення свого злочинного умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 , відштовхнув ОСОБА_8 , підібрав ніж, та знов намагався нанести удар в область грудної клітини ОСОБА_7 , але не довів до кінця свій злочинний умисел, так як свідок ОСОБА_8 знов йому завадила поваливши його на підлогу.

В результаті вищевказаної дії ОСОБА_7 було доставлено до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» ХМР з діагнозом непроникаюча колото-різана передньої черевної стінки.

Так, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

У органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового слідства, а в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у зв`язку із тривалим терміном покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

- незаконно вплинути на потерпілого у зв`язку з наявними неприязними стосунками та у зв`язку з тим, що підозрюваний має право доступу та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зокрема, з контактними даними потерпілого;

- може вчинити новий злочин, у т.ч., з корисливих мотивів, у зв`язку із відсутністю законних джерел отримання грошових коштів, вчиненим раніше кримінальним правопорушенням.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо підозри вказав, що умислу на вбивство матері не мав, як це сталося пояснити не може. В задоволенні клопотання просив відмовити, просив застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив відмовити та обрати домашній арешт. Вказав, що його підзахисний практично визнав свою вину, умислу на вбивство матері не мав. Звернув увагу, що ОСОБА_6 має місце мешкання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження встановив наступне.

15.12.2022 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 . ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується: протоколом огляду місця події від 03.12.2022; рапортами працівників поліції; протоколом огляду речей; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків; вилученими речовими доказами; протоколом проведення слідчого експерименту; висновком експерта; іншими доказами у сукупності.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований та мешкаючий в м. Харкові, підозрюється у скоєнні замаху на вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я іншої особи, його матері, що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 17.25 години 15.12.2022.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 17.25 години 12.02.2023.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Копію ухвали отримав: «_____»_____________2022 року ________________________________________