Справа №127/5580/21
Провадження №1-кп/127/235/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: представників потерпілої адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 за № 0000476,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК).

20.03.2023 до відділу прийому надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання мотивовано тим, що подія кримінального правопорушення мала місце 27.02.2020, а відтак збіг трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачена ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила його задовольнити. При цьому обвинувачена повідомила, що наслідки такого звільнення їй зрозумілі.

Прокурор та представники потерпілої - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Частиною четвертою статті 286 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 частини першої статті 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з обвинувальним актом, встановлено, що 27.02.2020 близько 05.50 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним тролейбусом марки «ЗІУ-9», бортовий номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Брацлавській в місті Вінниці, зі сторони проспекту Коцюбинського, виїхала на регульоване перехрестя з вулицею Данила Нечая на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофора, чим створила небезпеку для руху водію ОСОБА_8 , який, керуючи технічно-справним мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz», д.н. НОМЕР_2 , рухався зі сторони вулиці Нансена по вулиці Данила Нечая, на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора, однак не врахував дорожньої обстановки, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу в момент об`єктивної появи небезпеки в полі його зору, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, внаслідок чого ОСОБА_5 з необережності допустила зіткнення зазначених транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz» - ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом голівки правої променевої кістки з незначним зміщенням», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння, та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, однак за своїм характером потягли тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до встановлених параметрів механізму ДТП, циклограми роботи світлофорів на перехресті вулиці Брацлавська - Д. Нечая - Замостянська, та іншої слідової інформації, зафіксованої при огляді місця події, виїзд на дане перехрестя водій ОСОБА_5 здійснила на червоний, а водій ОСОБА_8 - на зелений сигнали світлофорів. Покази водія тролейбуса «ЗІУ-9», бортовий номер НОМЕР_1 , щодо виїзду керованого нею транспортного засобу на перехрестя, на зелений сигнал світлофора, є технічно необґрунтованими. Покази водія мікроавтобуса «Mercedes-Benz» щодо виїзду керованого ним транспортного засобу на перехрестя на зелений сигнал світлофора, є технічно обґрунтованими.

В заданій дорожній ситуації можливість попередити дану ДТП у водія ОСОБА_5 забезпечувалась виконанням нею технічних норм пункту 8.1, підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), при цьому в діях водія тролейбуса «ЗІУ-9» вбачається невідповідність технічним нормам пункту 8.1, підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, небезпека для руху для водія ОСОБА_8 наступатиме не пізніше знаходження тролейбуса на відстані гальмівного шляху до смуги руху автомобіля «Mercedes-Benz», при цьому в діях водія ОСОБА_8 невідповідностей технічним нормам ПДР, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається.

Отже, в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам пунктів 1.5, 8.1, підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР, згідно з якими: пункт 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; пункт 8.1 - «Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками»; підпункт «е» пункту 8.7.3 - «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух».

Порушення вимог вказаних пунктів ПДР водієм ОСОБА_5 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченої кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до положень статті 12 КК ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

З наданого суду матеріалів убачається, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне правопорушення останньою було вчинене 27.02.2020, тобто на час розгляду кримінального провадження судом минуло понад три роки з дня вчинення кримінального правопорушення. Отже, підставою для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є настання певної події, а саме закінчення строків давності на час розгляду кримінального провадження судом.

Вирішуючи питання щодо наявності умов для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності суд враховує таке.

Як вже суд зазначив вище, сторона обвинувачення під час досудового розслідування дійшла до переконання, що дії обвинуваченої слід кваліфікувати саме за частиною першою статті 286 КК.

Суд вже зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що Верховний Суд (далі ВС) в ухвалі від 13.06.2019 (справа № 322/5602/13-к) зазначив, що застосування положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто положення статті 49 КК носять імперативний характер та у разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності процесуальним законом не передбачено, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду, наполягаючи на завершенні розгляду пред`явленого обвинувачення винній особі в загальному порядку.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 29.05.2019 (справа № 287/359/14-к) та постанові від 19.11.2019 (справа № 345/2618/16-к).

При цьому у постанові від 19.11.2019 ВС додатково зауважив, що пунктом 1 частини другої статті 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд вже зазначив вище, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені частиною першою статті 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у частині першій статті 49 КК строків не вчинила нового кримінального правопорушення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Про обов`язок суду вирішити питання про звільнення особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відповідних умов та підстав зазначив ВС і у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Отже, зважаючи на ту обставину, що строк, передбачений пунктом 2 частини першої статті 49 КК сплинув 27.02.2023, обвинувачена проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечувала, інші правові застереження, які б свідчили про неможливість такого звільнення, в судовому засіданні встановлені не були, тому суд дійшов до переконання, що клопотання сторони захисту слід задовольнити.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою цивільного позову, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Зі змісту частини п`ятої статті 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому частиною другою статті 129 КПК регламентовано, що у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

Зважаючи на ту обставину, що суд дійшов до переконання про доцільність закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності, правові підстави для розгляду поданого потерпілою цивільного позову по суті відсутні, а тому поданий цивільний позов слід залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК. Разом з тим, згідно з наданою представником сторони обвинувачення ухвалою слідчого судді від 18.03.2020 на речові докази у кримінальному провадженні був накладений арешт, який доцільно скасувати.

Відповідно до приписів частини другої статті 124 КПК витрати на залучення експерта суд стягує з обвинуваченого на користь держави у разі ухвалення обвинувального вироку.

Крім того, суд враховує висновок ВС, зроблений у постанові від 12.09.2022 (справі № 203/241/17), згідно з яким, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи, що суд дійшов до переконання про доцільність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає, що судові витрати у даному кримінальному провадженні слід покласти на державу.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 1 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 за № 0000476, закрити.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: вул. Чехова, 12 в м. Вінниці, та тролейбус марки «ЗІУ 9», н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: вул. Магістратська, 98-а, які передані на відповідальне зберігання їхнім власникам, - залишити останнім.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2020 скасувати.

Позовну заяву, подану потерпілою ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: