Справа №463/580/23
Провадження №1-кс/463/607/23
У Х В А Л А

30 січня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання від 12.01.2023 та 17.01.2023 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та з інших питань, -

в с т а н о в и в:

до суду надійшла скарга на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та з інших питань.

Скарга обґрунтовується тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. 12.01.2023 на офіційну електронну пошту Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові адвокатом ОСОБА_3 скеровувалось клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Окрім цього 17.01.2023 вказане клопотання було продубльоване та надіслане поштовим зв`язком Укрпошта. Вважає, що слідчим ТУ ДБР у місті Львові дпущено бездіяльність, що полягає у нерозгляді вказаних клопотань відповідно до ст.220 КПК України. Окрім цього просить, зобов`язати слідчого надати їй ОСОБА_3 як захиснику ОСОБА_5 дозвіл на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що стосується майна ОСОБА_5 . Вважає , що у відповідності до ч.2 ст.64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт. Окрім цього ч.3 цієї статті передбачено, що третя особа щодо майная якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, перебачені цим кодексом для підзрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується арешту майна. Просить зобов`язати слідчого надати на ознайомлення матеріали кримінального провадження в частині арешту майна.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явиласяся, разом з тим нею подано до суду заяву про слухання скарги без її участі призначену на 30.01.2023 Про розгляд скарги на 30.01.2023 повідомлена.

Слідчий в судове засідання не з`явився, на адресу суду заперечення не скерував, причин неявки слідчому судді не повідомив, тому вважаю можливим проводити розгляд скарги у його відсутності, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та з інших питань.

Як вбачається із матеріалів скарги ОСОБА_3 в своєму клопотанні просила надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження за № 0000164 від 02.09.2022в частині, що стосується вилученого майна.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що 12.01.2023 та 17.01.2023 в порядку ст.220 КПК України ОСОБА_3 зверталася засобами електронного та поштового зв`язку із аналогічних питань до слідчого Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 із клопотанням у кримінальному провадженні за № 0000164 від 02.09.2022 про ознайомлення із матеріалами справи, в частині арешту майна ОСОБА_5 . Однак клопотання не розглянуто, рішення не прийнято.

Як вбачається із матеріалів скарги адвокат в своєму клопотанні просила надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження за № 0000164 від 02.09.2022, в частині що стосується вилученого майна.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ст.64-2 КПК України третя особа користується правами підозрюваного виключно в частині, що стосується арешту майна і після вирішення питання про арешт майна втрачає свій статус підозрюваного.

П.14,15 ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку передбаченому ст.221 цього кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі ст.290 цього Кодексу та одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, НСНК. 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. її. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98). У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчими органами про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй (ч. 2 ст. 220 КПК України).

Відповідно до ст.221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.220 КПК України слідчим не було розглянуто клопотання ОСОБА_3 , скеровано засобами електронної пошти та Укрпошти про про ознайомлення у кримінальному провадженні №0000164 від 02.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки жодного процесуального документа за результатами вирішення такого слідчий не прийняв та заявнику не скерував, жодних доказів суду слідчим не представлено, вищенаведені обставини свідчать про те, що слідчим були допущенні порушення вимог КПК України. Окрім цього оскільки слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення в частині накладення арешту на майно. Так ухвалою суду від 16.09.2022 у вказаному провадженні накладено арешт на майно. Станом на даний час арешт на вказане майно не скасовано.

З огляду на викладене вважаю, що скарга підлягає до задовлення.

Керуючись вимогами ст.ст. 42, 64, 220, 221, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу адвоката адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання від 12.01.2023 та 17.01.2023 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та з інших питань задовольнити.

Зобов`язати слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.01.2023 та 17.01.2023 та надати на ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000164 від 02.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, що стосується арешту майна на підставі ухвали слідчого судді від 16.09.2022 у справі № 463/6463/22.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1