Справа № 347/472/22
Провадження № 1-кс/347/195/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову дізнавача від 16.03.2023 року укримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 03.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

в с т а н о в и л а :

Стислий виклад доводів скаржника.

ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою постанову дізнавача від 16.03.2023 року у кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 03.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування вимог скарги покликався на той факт, що у провадженні сектору дізнання перебуває кримінальне провадження за № 0000027 від 03.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

14.03.2022 року подано клопотання до сектору дізнання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ст. 125 на ч.4 ст. 296 ККК України та ст. 365 КК України, та ст. 407 КПК України, та внести відповідні відомості в ЄРДР з цього приводу. Також подано клопотання про проведення одночасного допиту за його участі та участі осіб які вчинили кримінальне правопорушення, чи є свідками, і які йому відомі.

Кваліфікацію за ст. 125 КК України ОСОБА_2 вважає неправильною з тих підстав, що 02.03.2022 року в с. Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області на території АЗС «СВ Тюдів» прибуло декілька осіб, які були одягнуті у військову форму, порушуючи громадський порядок зухвало і демонстративно погрожували йому фізично розправою, безпідставно ставили претензії щодо продажу алкоголю на АЗС, та погрожували вогнепальною зброєю. Внаслідок таких дій, йому було завдано тілесних ушкоджень. ОСОБА_2 зазначає, що розслідування було неналежним, і винуваті особи не притягнуті до відповідальності. Частина осіб, які напали на ОСОБА_2 мають позитивні характеристики, оскільки перебували на військовій службі, ОСОБА_3 є головою Кутської селищної ради ТГ Косівського району та службовою особою місцевого самоврядування. ОСОБА_2 вважає, що дії осіб слід кваліфікувати саме як хуліганство, перевищення службових повноважень, а у діях віськовослужбовців, як хуліганство та самовільне залишення військової частини.

ОСОБА_2 ствердив, що на початку березня 2023 року дізнавач запропонувала провести впізнання за фотознімками обличь. Проте ОСОБА_2 стверджує, що особи які напали на нього йому добре відомі, а відтак в такому випадку мала б проводитись слідча дія впізнання за правилами ст. 228, 331 КПК України. Однак дізнавач повністю відмовила у задоволенні його клопотань. ОСОБА_2 вважає, що постанова дізнавача жодним чином не вмотивована, та не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

З цих підстав, оскаржувану постанову дізнавача ОСОБА_2 просив скасувати, та зобов`язати орган досудового розслідування:

- внести зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, внести додаткові відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 365 КК України, ст.407 КК України;

- провести одночасний допит за участі потерпілого ОСОБА_2 з особами які могли вчинити кримінальне правопорушення, є свідками, і які є знайомими потерпілому;

- провести впізнання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та впізнання осіб-свідків вчинення правопорушення за участі потерпілого ОСОБА_2 за правилами ст. 228, 231 КПК України.

Перевіривши доводи скарги слідчий суддя доходить висновку.

Щодо доводів скарги в частині зобов`язання здійснити перекваліфікацію.

За положеннями статті 40 КПК України слідчий (дізнавач), здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Обґрунтування кваліфікації злочину здійснюється у відповідному процесуальному акті, відповідною посадовою особою, та полягає у визначенні відповідності між фактичними ознаками вчиненого діяння, кваліфікація базується на аналізі доказів, і слідчий суддя не може підмінити дізнавача та не наділений правом на кваліфікацію дій конкретної особи в порядку ст. 303 КПК України.

Слідчий суддя забезпечує лише віднесені до його компетенції дії щодо судового контролю за дотриманням норм кримінального процесуального закону під час досудового слідства і не є посадовою особою, до повноважень якого належить остаточна правова кваліфікація.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчог , дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні.

В той же час, оскарження постанови слідчого про відмову у перекваліфікації кримінального правопорушення не входить до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді в порядку визначеному ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною другою статті 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тому, хоч слідчим у постанові від 16.03.2023 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 вказано про можливість оскарження постанови, однак чинними нормами кримінально процесуального закону передбачена можливість оскарження процесуального рішення слідчого про відмову у перекваліфікації кримінального правопорушення виключно на стадії підготовчого провадження у суді, згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Щодо вимоги про внесення додаткових відомостей до ЄРДР.

Вимоги скарги щодо зміни кваліфікації дій осіб з ст.125 КК України, на ч.4 ст. 296, ст. 365, ст. 407 КК України також не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки питання визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення на досудовому розслідуванні відносяться до повноважень слідчого та слідчий суддя не наділений повноваженнями визначати правову кваліфікацію в порядку розгляду скарги відповідно до ст. ст. 303-307 КПК України.

Вимоги скарги про зобов`язання слідчих органів внести відповідні відомості до ЄРДР за ч.4 ст. 296 КК України та внести додаткові відомості за ч.1 ст. 365, ст. 407 КК України не пов`язується із бездіяльністю слідчого (дізнавача), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що є предметом розгляду у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а обумовлюється відмовою уповноваженої особи органу досудового розслідування здійснити перекваліфікацію кримінального провадження № 0000027, а отже також не є дією або бездіяльністю, що може бути оскаржена до слідчого судді.

Щодо доводів скарги про не проведення слідчих дій.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Висновки про що до слідчих суддів місцевих судів доводив ще Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ ще у своїх «Узагальненнях про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 та від яких не відступає і нині судова практика, в тому числі і Вищого антикорупційного суду у справі № 991/4807/21.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_2 вважає, що дізнавач повинна була провести таку слідчу дію як впізнання, не за фотознімками, а за правилами ст. 228, 331 КПК України. Крім того, дізнавач повністю відмовила в задоволенні клопотань про одночасний допит потерпілого, та інших осіб, які відомі потерпілому, та які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, або свідками вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, заявник оскаржує бездіяльність дізнавача, яка полягає у нездійсненні останнім слідчої дії, яку, на думку заявника, необхідно здійснити для встановлення істини у справі.

Однак суд зауважує, що КПК України не містить визначеного обв`язку слідчого проводити допит певних осіб чи вживати заходи забезпечення кримінального провадження, які заявник вважає за необхідне, як і не містить КПК визначених строків проведення допиту свідків чи осіб іншого статусу у кримінальному провадженні, а тому така бездіяльність, не може бути предметом оскарження за п.1 ч.1 ст. 303 КПК України. При цьому, у скарзі не оскаржується бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягала б у не розгляді певного клопотання заявника у строки, передбачені ст. 220 КПК України, а оскаржується саме бездіяльність з не проведення допиту осіб.

Висновки суду.

Отже, враховуючи зміст поданої скарги, положення ст.303 КПК України, та те, що кримінальним процесуальним законодавством визначено право звернення із оскарженням лише чітко визначеного законодавством переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування, враховуючи, що згідно ст. 303 КПК України вищевказана дія дізнавача не підлягає оскарженню, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у даному випадку підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на дію, рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню до слідчого судді.

Тому, зважаючи, що заявником оскаржено постанову дізнавача а також його бездіяльність, які не входить в перелік визначених ч. 1 ст. 303 КПК України рішень, дій, бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження до слідчого судді, у відкритті провадження за скаргою необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову дізнавача від 16.03.2023 року укримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 03.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відмовити.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_2 для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1