ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/571/23 Справа № 178/1310/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000085, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сімферополь АРК, що не працює, не одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину, а тому вирок суду не відповідає вимогам КПК України в цій частині.

Також вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не було враховано, що потерпілим у даному кримінальному провадженні відшкодовано моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі, не враховано відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у центрі зайнятості, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, а також наявність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оскаржуються, 26 липня 2022 року о 17 год. 00 хв. перебував біля магазину ПП «Тупіцин», який розташований по вул. Будівельників, 1 в смт. Кринички Кам`янського району Дніпропетровської області, власником якого являється ОСОБА_9 .

В ході виниклої сварки з останнім, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 651- Е від 26.08.2022 року - у вигляді: синця на верхній повіці лівого ока, крововиливу у лобно-тім`яній області зліва, садна в поперековій області, забою грудної клітини зліва по передньо-верхній поверхні з синцем в цій ділянці, синця в області верхньо-зовнішнього квадрату лівої сідниці що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки ( п.п. 2.3.5. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Дії ОСОБА_8 у вищезазначеній частині було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити більш м`яке покарання у виді штрафу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального проступку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 с. 125 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційним переглядом встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є проступком; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря, нарколога не перебуває; наявність обставини, що пом`якшує покарання, якою визнане щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання. Взято до уваги, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому злочині.

Колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги захисника, вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність та достатність призначеного покарання у виді двохсот годин громадських робіт, яке за своїм видом не є найбільш суворим з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, втім призначене у максимальному розмірі.

Колегія суддів приймає до уваги, що згідно із встановленими судом фактичними обставинами ОСОБА_8 під час конфлікту, що виник між ним та ОСОБА_9 , наніс останньому удар, від якого той впав на землю, після чого наніс потерпілому не менше шести ударів кулаками рук. У подальшому, коли ОСОБА_9 піднявся і намагався піти з місця події, ОСОБА_8 наздогнав його, наніс удар кулаком в область грудної клітини, від якого останній впав на дорожнє покриття, після чого наніс п`ять ударів кулаками рук в область грудної клітини, а у подальшому не менше п`яти ударів обома ногами по черзі в область тулуба.

На думку колегії суддів, характер, цілеспрямованість та тривалість дій обвинуваченого, кількість та локалізація нанесених ним потерпілому ударів, в тому числі ногами і головною мірою в той час, коли ОСОБА_9 лежав на землі і не міг чинити опору, не дають підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого за видом або розміром покарання. Натомість покарання у виді штрафу, на призначенні якого наполягає захист, вочевидь не відповідає особі обвинуваченого та вчиненому діянню.

Що стосується доводів захисника стосовно того, що в рамках даного кримінального провадження потерпілому було відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, то наявними матеріалами даний факт не підтверджено, відсутні будь які об`єктивні відомості про відшкодування шкоди обвинуваченим, не було надано відповідних доказів і у межах апеляційного провадження. Колегія суддів звертає увагу і на те, що згідно із обвинувальним актом матеріальну шкоду потерпілому не заподіяно, цивільний позов не заявлений.

Доводи апелянта стосовно активного сприяння розкриттю злочину з боку ОСОБА_8 є неспроможними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що процесуальна поведінка останнього полягала у каятті та визнанні своєї вини в умовах її очевидної доведеності, а також в утриманні від перешкоджання досудовому розслідуванню, що і було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання як обставина, що пом`якшує покарання, - щире каяття, втім наведене не дає підстав для висновку про активне сприяння у розкритті злочину з боку обвинуваченого.

Колегія суддів також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для його пом`якшення не вбачає, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4