Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1113/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000151, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження №0000151 від 21.01.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведення поверхневого огляду гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно від 20.01.2023 р. а саме предмет, схожий на запал (підривач) до ручної гранати УЗРГМ-2 з маркуванням 171-78-583, який було вилучено в присутності понятих, упаковано в сейф-пакет.

На обґрунтування клопотання вказав, що вилучене майно є знаряддям вчинення злочину, а тому воно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, через що є всі передбачені законом підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення його схоронності, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження. Крім цього, прокурор зазначив, що вилучене майно, а саме запал (підривач) до ручної гранати УЗРГМ-2 з маркуванням 171-78-583 зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тому виникла необхідність в призначенні та проведенні відповідної експертизи.

Також, прокурор, посилаючись на п. 4 ч. 5 ст.173 КПК України, просить задовольнити клопотання шляхом заборони здійснювати розпорядження та користування арештованим майном залишивши його в розпорядженні слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування даного кримінального провадження, з можливістю його використання для проведення експертних досліджень до закінчення досудового розслідування та судового розгляду справи.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України встановлено, що застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Ч. 1. ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч.7 ст.237 КПК України тимчасово вилученим майном не є речі і документи, що відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Згідно з поданим до суду клопотанням, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2023 р. близько 13.20, на вулиці біля будинку №9 про провулку Готельний в м. Херсон було виявлено ОСОБА_4 , у якого, в ході поверхневого огляду було виявлено та вилучено предмет, схожий на запал (підривач) до ручної гранати УЗРГМ-2 з маркуванням 171-78-583, який було вилучено в присутності понятих, упаковано в сейф-пакет

За даним фактом 21.01.2023 р. внесені відомості до ЄРДР за №0000151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою слідчого від 21.01.2023 р. предмет, зовні схожий на підривач до ручної гранати УЗРГМ, який було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події 20.01.2023 р., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000151.

Ознаки, за якими слідчий визначив вказаний предмети речовим доказом у кримінальному провадженні, у постанові відсутні.

Саме по собі припущення про те, що цей предмет схожий на підривач до ручної гранати УЗРГМ, не має будь-якого правового значення та відповідно до положень ч.7 ст.237 КПК України в разі підтвердження цього виключає можливість вважати його тимчасово вилученим майном.

На даний час вилучений предмет не ідентифікований та не є майном в розумінні ст.ст. 167,170 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Ані у клопотанні, ані у доданих до нього матеріалах не міститься даних про те, що вилучений предмет є майном в розумінні ст.ст. 167,170 КПК України, та існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування.

З урахуванням наведеного, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000151 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1