ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1449/17

Провадження № 11-кп/4820/13/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку , апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.02.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривчани Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано його на підставі п.3 ч. 1 ст.373 КПК України за не доведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 - не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі в загальній сумі 5501.08 грн., за проведення судових експертиз, віднесено на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Органом досудового ОСОБА_12 обвинувачувався втому, що він,приблизно о 20год. 23 хв. 18 січня 2017 року, керуючи автомобілем УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись другорядною дорогою по вул. Огієнка, в напрямку від вул. Соборної, до вул. Уральської, в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, при проїзді нерегульованого перехрестя вул. Огієнка та Князів Коріатовичів, як водій, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.3 д) не повинен створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.2) у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 16.3 у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуванній дорозі, повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед виїздом з другорядної дороги на головну, не дотримався вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не зупинився перед виїздом на головну дорогу і не переконався у відсутності небезпеки для руху, не надав дороги автомобілю Mercedes Benz ML 320, реєстраційний знак НОМЕР_2 ,під керуванням не встановленого водія, який рухався головною дорогою, по вул. Князів Коріатовичів, в напрямку до вул. Гагаріна, і мав перевагу в русі, де допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому зубовидного відростка другого шийного хребця без зміщення відламка, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння; тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому правої плечової кістки в нижній третині діалізу з кутовим зміщенням відламків, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня; тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран лобної ділянки, саден носа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху водія автомобіля УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Суд мотивував своє рішення тим, що надані стороною обвинувачення докази є сумнівними, непереконливими, неналежними і недопустимими, а інших беззаперечних доказів, які б, без будь-якого сумніву, доводили вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, стороною обвинувачення не надано.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, у своїй апеляційній скарзі, просить вирок скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки.

Долю речових доказів вирішити впорядку ст.100 КПК України.

Апелянт посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_11 є колегами по роботі та перебувають у дружніх відносинах, але їх показаннясуд розцінював, як одні з найоб`єктивніших та такі, що спростовують показаннясвідків-пасажирів автомобіля MercedesBenz ML 320 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та свідка ОСОБА_16 , оскільки водія автомобіля MercedesBenz ML 320 не встановлено та останні перебували на підпитку.

Прокурор вказує, що такі висновки суду є безпідставними, оскільки ці свідки під присягою, будучи попереджені про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, розповіли все те, що їмфактично було відомодо, на момент, та після ДТП.

Також, суд не дав належної оцінки показанням ОСОБА_17 , уважаючи їх надуманими, з огляду на те, що, зі слів свідка,слідчий, до початку допиту,продемонструвавйомувідео, після якого його було допитано.Однак, даний свідок повідомив суду ще й ті обставини, при яких він був присутній, а саме, щовін 18.01.2017року,біля 21 год., у районі парку танкістів, по вул. Кн. Коріатовичів, в сторону ринку, обігнававтомобіль Мерседес на автомобілі Пежо 301 біля 70 км.год. Видимістьбулазадовільна. Автомобіль Мерседес рухавсяприблизно 65 км. год. Мерседес рухавсяближче до правого краю проїзноїчастини.

Натомість, судом взято до уваги для призначення додаткової автотехнічної експертизи швидкість руху автомобіля Мерседес, зі слів ОСОБА_18 , в 333…399, 6 км/год та потерпілої ОСОБА_11 . 105.5…120.6 км/год., які ґрунтувались на припущеннях та будь -якими доказами не підтверджувались.

Апелянт уважає, що показання, отримані в ході судового розгляду від свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , були чіткими, послідовними та вони підтвердили, що за кермом автомобіля Мерседес їхав найманий таксист, який після ДТП зник з місця події.Свідки вказували, що коли проїжджали по головній дорозі вул. Кн. Коріатовичів та вул. Огієнка, то виїхала швидка і ОСОБА_13 почав кричати водію «Гальмуй», який почав втікати вліво, після чого сталося зіткнення між цими авто. Автомобіль Мерседес рухався приблизно 60 км. год., зовнішнєсвітло в автомобілібулоувімкнене, а внутрішнєвимкнене. УАЗ в полізору до ДТП побачилибіля4-10 м. Видимість в той час була добра.

Суд визнав такі показання свідків недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні. Також, суд зазначив, що ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вигороджують ОСОБА_13 та їх показання спростовує свідок ОСОБА_19 .

Проте, допитаний в якості свідка ОСОБА_19 повідомив суду лише ті обставини, що відбувались після ДТП, які,у своїй сукупності із іншими доказами, зокрема тими ж ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , не дають відповіді на запитання з чиєї вини сталася ДТП.

Крім того, показання останнього, в частині того хто, з якого місця, в якому одязі виходив з автомобіля Мерседес спростовуються показаннями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Про те, що належна видимість, з правого боку по руху автомобіля УАЗ, через друге перехрестя вул. Огієнка та Кн. Коріатовичів, не обмежувалась кущами «Самшиту» підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_21 .

Прокурор уважає, що суд безпідставно та необґрунтовано визнав неналежними та недопустимими наступні докази:протокол огляду місця події від 18.01.2017року,додатковий протокол огляду місця події від 06.02.2017року,висновок судово-медичної експертизи №40 від 01.02.2017року, висновки автотехнічної експертизи №25А від 06.03.2017року, №26А від 07.03.2017року, №49а від 10.03.2017року, протокол огляду диску від 25.01.2017року, на якому містяться записи з камер спостереження по вул. Кн. Коріатовичів в м.Кам`янці-Подільському за 18.01.2017.

Також, апелянт стверджує, що суд, задовольняючи клопотання сторони захисту з приводу проведення слідчого експерименту, під час судового розгляду за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та проведення автотехнічної експертизи, на підставі отриманих слідчих експериментів, не врахував наслідки у вигляді спотворення першочергових та об`єктивних даних, здобутих на стадії досудового розслідування та можливість ОСОБА_8 уникнути відповідальності.

Крім того прокурор посилається на те, що суд не з`ясовував характер порушень, які допустив водій MercedesBenz, та на припущеннях потерпілої і обвинуваченого прийшов до переконання, що вказаний автомобіль рухався з перевищенням допустимої швидкості в межах населеного пункту, чим самим порушив пункти 1.10, 11.2, 12.3, 12.4 ПДР України.

Також, судом, не зроблено висновку щодо причинно -наслідкового зв`язку у діях кожного з водіїв та можливості водія УАЗ, шляхом пришвидшення руху, або додаткового пересвідчення про відсутність інших транспортних засобів, при перетині перехрестя, уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Вищевказані обставини свідчать про неповноту судового розгляду. На даний час залишились недослідженимиобставини, з`ясуванняякихможематиістотненачення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисників, потерпілу, які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та вважають вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, частково дослідивши докази, в порядку ч.3ст.404 КПК України, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

При цьому, статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, крім іншого, повинен вирішити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 411 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції (п. 3 ч.1 ст. 420 КПК України).

Так, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав його невинуватим, на підставі п.3 ч. 1 ст.373 КПК України, у зв`язку не доведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що надані стороною обвинувачення докази є сумнівними, непереконливими, неналежними і недопустимими, а інших беззаперечних доказів, які б без будь-якого сумніву доводили вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, стороною обвинувачення не надано.

Показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд оцінив критично, та визнав такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і дослідженим доказам, визнавши їх не допустимими.

Суд вважав, що місце ДТП об`єктивно зафіксовано протоколом огляду місця події від 18.01.2017 року. Разом з тим, слідчий не вилучив подушку безпеки з керма водія автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 , обмежився лише отриманням змивів з керма. В протоколі огляду місця події відсутні відомості про подальшу долю вказаного автомобіля, який не був вилучений, затриманий, арештований, не опечатаний, тобто на думку суду слідчим навмисно не вжито заходів для збереження доказів, які могли мати доказове значення для встановлення істини в даному провадженні.Здобутий з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод доказ (предмет злочину), в силу вимог ст. 87 КПК України, суд вважав неналежним доказом,

Додатковий протокол огляду місця події від 06.02.2017 року проведений слідчим ОСОБА_22 судом не взятий до уваги, оскільки слідчий провів вказаний огляд без понятих, учасників ДТП, відповідних спеціалістів та технічних засобів, провів заміри і математичні розрахунки самостійно визначив продольний та поперечний ухил дороги, які, в подальшому, поставив в основу вихідних даних для призначення відповідних судових експертиз.

Суд посилається на те, що досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події від 18.01.2017 року ніяким чином не підтверджує чи спростовує вину обвинуваченого ОСОБА_8 .Зафіксовані на місці події сліди дорожньо-транспортної пригоди, за участі вказаних транспортних засобів, спростовують показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо механізму ДТП та що автомобіль УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 зненацька пересік дорогу автомобілю, в якому вони знаходились, оскільки суперечать фактичним обставинам справи та з технічної точки зору є неспроможними і такими, що не відповідають іншим об`єктивним доказам- даним протоколу огляду місця події та свідченням обвинуваченого і потерпілої.

Суд зробив висновок, що не доводять вину ОСОБА_8 :

- витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000107 від 19.01.2017 року, за ч.1 ст. 286 КК України.

- висновки медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння № 29, № 27, № 28 та №30 від 18.01.2017 року згідно яких у ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 встановлено наявність алкоголю, що складає 1.6; 3.1, 2.1 та 0 проміле відповідно (т.1 а.с. 132; 133;134; 135);

- висновок судово-медичного експерта № 40 від 01.02.2017 року згідно з яким у потерпілої ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння;

- висновок судово-медичного експерта № 41 від 30.01.2017 року відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня;

- висновок судово-автотехнічної експертизи № 25А від 06.03.2017 року згідно з яким, у початковій фазі контактування при зіткненні у взаємному контакті перебували передньо-права частина кузова автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 та права задня частина кузова автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , при якому взаємне розташування автомобілів відповідає куту між поздовжніми геометричними осями біля 70 градусів. Зіткнення транспортних засобів мало місце в межах перехрестя вул. Князів Коріатовичів (ділянка дороги напрямку руху автомобіля Mercedes Benz) та вул. Огієнка (смуги руху автомобіля УАЗ) раніше утворення ділянки сконцентрованого осипу уламків скла під №6 (т.1 а.с. 170-177). Тобто, до моменту зіткнення транспортних засобів водій автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 намагався уникнути зіткнення не шляхом екстреного гальмування, а шляхом об`їзду автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- висновки судово-медичного експерта № 31; № 32 та № 33 від 25 січня 2017 року,відповідно до яких у ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновок судово-автотехнічної експертизи № 26а від 07.03.2017 року, згідно з яким виявлені несправності на транспортних засобах автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 та автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , мали місце до настання події ДТП, інших несправностей технічного характеру, які б могли вплинути на керованість та стійкість транспортних засобів не виявлено (т.1 а.с. 192-203).

-висновок судово-автотенхнічної експертизи № 49а від 10.03.2017 року відповідно до якого, в заданій дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes-Benz ML 320 державний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.2., п.12.3., п.12.4. ПДР України, а водій автомобіля УАЗ-3962 державний номер НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.12.2., п.12.4., п.16.3., п.16.11. та вимог знаку пріоритету «2.1. - Дати дорогу» Правил Дорожнього руху України. При вказаних обставинах водій автомобіля Mercedes-Benz ML 320 державний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем УАЗ-3962 державний номер НОМЕР_1 , який перетинав проїзну частину дороги автомобіля Mercedes-Benz, як шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця зіткнення, так і шляхом надання водію автомобіля УАЗ-3962 державний номер НОМЕР_1 вийти за межі небезпечної зони, при своєчасному застосуванні екстреного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, появи в полі зору водія. Суд визнав неналежним та недопустимим доказом даний висновок, в силу вимог ст. 85 КПК України, так як його вихідні дані не відповідають фактичним обставинам справи, базуються на припущеннях експерта, в матеріалах справи відсутні показання невстановленого водія автомобіля Mercedes-Benz ML 320 державний номер НОМЕР_2 , та сумнівні показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , слідчий експеримент, на які посилається експерт в даному висновку. В судовому засіданні експерт ОСОБА_23 показав, що виходив з тих даних, які йому надав слідчий. Для повного і об`єктивного висновку необхідно було отримати показання водія автомобіля Mercedes-Benz ML 320 державний номер НОМЕР_2 , а також слідчі експерименти за участі всіх учасників ДТП.

- висновок судово-медичної експертизи № 60 від 20.03.2017 року згідно з яким, на відрізку марлевої пов`язки слідів крові та епітеліальних клітин з ядрами не знайдено (т.2 а.с.15-17).

- протокол огляду від 25.01.2017 року доказів диску з камер спостереження по вул. Князів Коріатовичів, в м. Кам`янець-Подільський за 18.01.2017 року, в період часу з 20.00 год. по 20.47 год., суд визнав неналежним та недопустимим доказом, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про процесуальний спосіб отримання вказаного доказу, на вказаному відео не можливо ідентифікувати автомобіль, на який посилається слідчий, органом досудового розслідування не вжито всіх належних заходів стосовно призначення відповідних експертиз, дані які зафіксовані на дослідженому відео не мають будь-якого відношення до даного ДТП

Крім того, суд вважає неналежним та недопустимим доказом формену куртку ОСОБА_13 , яка була визнана речовим доказом і вилучена з автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки слідчим процесуально ніяких формених курток не вилучалось і вилучена слідчим куртка не досліджувавсь.

Суд, також, критично оцінив протоколи огляду транспортних засобів від 25.01.2017 року, які проведені слідчим СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_22 , зокрема автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 та автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходились в різних місцях зберігання, за відсутності понятих, власників транспортних засобів і носять формальний характер. Після огляду вказаних автомобілів, слідчим не описано детально наявні механічні пошкодження, що мають доказове значення, після огляду не вжив заходів щодо збереження доказів, автомобілі не опечатував, що дало змогу стороннім особам вільного доступу до вказаних транспортних засобів, з метою знищення чи зміни слідів ДТП. Вказані транспортні засоби, які мали статус тимчасово вилученого майна, без відповідної ухвали слідчого судді, слідчий помістив на зберігання на спец майданчик Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.1 а.с. 189), однак в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості хто отримав дані речові докази на зберігання. Такі дії слідчого призвели до того, що сліди ДТП на час розгляду справи в судовому засіданні, зокрема на автомобілі УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 - знищенні, автомобіль зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 повністю відновлений ним за вказівкою його керівництва.

Також, суд вважає неналежним та допустим доказом протокол слідчого експерименту від 31.01.2017 року, який носить формальний характер, оскільки не зрозуміло з ким саме слідчий його проводив, свідками, потерпілими, підозрюваним та що саме і в кого з`ясовав дані, що зазначені в протоколі.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду незаконними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Аналізуючи зазначені докази у взаємозв`язку з іншими доказами, суд першої інстанції прийшов до висновків, які містять суперечності. Беручи до уваги висновок експертизи№10.1-0156:18 від 26.04.2018 року та показання ОСОБА_8 і ОСОБА_11 і покладаючи їх в основу виправдувального вироку, суд відкинув та визнав недопустими докази, які підтверджують, що саме ОСОБА_8 вчинив, інкримінований злочин. При цьому не зазначив, чому взяв до уваги показання обвинуваченого та потерпілої, які не узгоджуються з об`єктивними доказами, та не врахував докази, які узгоджуються між собою.

Вказане призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Провівши судове слідство у даному кримінальному провадженні за клопотанням прокурора, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, при наступних обставинах.

18 січня 2017 року приблизно о 20 годині 23 хвилини, в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись другорядною дорогою по вул. Огієнка, в напрямку від вулиці Соборної до вул. Уральської, при проїзді нерегульованого перехрестя вулиць Огієнка та князів Коріатовичів, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.3 д), згідно з яким водій не повинен створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.2), згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.16.3, згідно якого у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п.16.11, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед виїздом з другорядної дороги на головну не дотримався вимог дрожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не зупинився перед виїздом на головну дорогу і не переконався у відсутності небезпеки для руху, не надав дороги автомобілю Mercedes Benz ML 320 реєстраціний знак НОМЕР_2 під керуванням не встановленого водія який рухався головною дорогою по вул. Князів Коріатовичів в напрямку до вул. Гагаріна і мав перевагу в русі де допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому зубовидного відростка другого шийного хребця без зміщення відламка, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння; тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому правої плечової кістки в нижній третині діафізу з кутовим зміщенням відламків, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня; тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран лобної ділянки, садна носа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вищевказані порушення Правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вини не визнав та показав, що 18.01.2017 року, під кінець робочого дня, на службовому автомобілі УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із черговим лікарем ОСОБА_11 , направився за АЗС з метою заправити автомобіль. Рухався по вул. Огієнко, доїхав до перехрестя з вул. Князів Коріатовичів, переконався, що немає перешкод, проїхав дорогу в напрямку «старого міста», виїхав на перехрестя, перед переїздом дороги, в напрямку із «старого міста», знову переконався, що немає перешкод, почав рух з першої передачі, зі швидкістю 5км/год. Коли проїхав середину дороги і фактично переїхав вказане перехрестя, пасажир ОСОБА_11 крикнула « ОСОБА_24 газу» і він, боковим зором, за 30 м., від свого транспортного засобу, побачив світло фар, яке стрімко наближалось та відразу відчув удар в задню частину автомобіля, від чого посипалось скло. Від удару він вилетів з автомобіля на середину дороги. Коли прийшов до свідомості, побачив біля автобусної зупинки автомобіль Мерседес, із салону якого, з місця водія, вийшла особа у форменому одязі «рятівника», а також вийшло ще двоє осіб, у такій же формі, і почали кричати на водія ОСОБА_25 , що він наробив. Чоловік, який вийшов зі сторони водія, підійшов до ОСОБА_11 , зняв свою формену куртку і підклав їй під голову. Вказаний рятувальник мав при собі фонарик і почав кричати, що він ОСОБА_8 втік. Рятівники, які були на місці події, були у нетверезому стані, на його думку досудове розслідування умисно не встановило водія автомобіля Мерседес, який вчинив ДТП, проведено односторонньо, не повно та безпідставно притягнули його до кримінальної відповідальності, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Фактично, на час ДТП, на проїзній частині дороги знаходилась задня частина автомобіля УАЗ-3962, куди і прийшовся удар, в бампер його автомобіля.Дорога в одному напрямку має дві смуги, водій ОСОБА_25 мав можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування чи об`їзду. Стверджує, що автомобіль Мерседес з`явився зненацька і на великій швидкості.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_8 вини у вчиненні цього злочину, його винуватість доводиться сукупністю, досліджених апеляційним доказів.

Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_11 , у встановлений день, вона була на чергуванні в лікарні та разом із ОСОБА_8 , який був за кермом чергового автомобіля, поїхали на АЗС. Рухаючись на перехресті вул. Огієнко та вул. Князів Коріатовичів, в м. Кам`янець-Подільському, зупинились, переконались у відсутності транспорту, та продовжили рух. Переїжджаючи другу смугу руху перехрестя, яка ближче до парку, вона особисто бачила, що автомобілів не було. ОСОБА_26 зором побачила раптове світло рухаючого автомобіля, за 10-15 м., від їх автомобіля, який з`явився зненацька, крикнула водію « ОСОБА_24 газу», щоб уникнути зіткнення і через декілька секунд відчула удар, від якого відлетіла зі свого місця, свідомості не втрачала, отримала тілесні ушкодження. Водія в салоні не було. До неї підбігли люди, та на її прохання викликали швидку. На місце водія сів чоловік у формі рятівника і повідомив, що водій, тобто ОСОБА_8 , втік. Дорога, яку вони пересікали освітлювася вуличним освітленням, видимість була достатня.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 , він перебував в салоні автомобіля Мерседес, на задньому сидінні, позаду водія, поряд перебував ОСОБА_14 , а на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_15 .Близько 20 год. 18.01.2017 року вони повертались додому,зі Старого міста, по вул. Князів Коріатовичів.Під час руху, в районі перехрестя вул. Огієнко та вул. Князів Коріатовичів, за 8-10 м. побачив автомобіль швидкої, почав кричати водію, щоб той гальмував і утікаввліво, але водій не встиг зреагувати і в`їхав в задню бокову частину автомобіля УАЗ-3962 передньою правою частиною Мерседес. Коли вибігли з машини, водій втік, а в салоні УАЗ знаходилась жінка, у якої запитав як вона себе почуває та під голову їй поклав свою куртку з написом «рятівник». Швидкість автомобіля Мерседес була приблизно 60-70 км/год., при ДТП спрацювали подушки безпеки автомобіля, на яких були сліди крові. Особа водія йому не знайома, оскільки він скористався послугою тверезий водій, тому за кермом його автомобіля перебував водій-таксист.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кожен, зокрема, підтвердили, що у встановлений день та час, разом з ОСОБА_13 , поверталися додому, по вказаному маршруту, на автомобілі Мерседес, який належить ОСОБА_13 , але за кермом перебував, незнайомим їм таксист. В районі перехрестя вул. Огієнко та вул. Князів Коріатовичів, по дорозі, їх обігнав поліцейський автомобіль. Їхавтомобільрухався зі швидкістю 50-60 км/год., ближче до правої частини дороги, коли хтось крикнув «машина», водій ОСОБА_25 намагався перестроїтись в ліву смугу, але не справився з керуванням та в`їхав в інший автомобіль. ОСОБА_15 при цьому вдарився головою у лобове скло актомобіля, після чого не пам`ятав подальших подій.

Свідок ОСОБА_16 показав, що 18.01.2017 року,приблизно о 21 год., перебував на службі в складі екіпажу служби охорони.Автомобілем Пежо 30, без спецсигналів, рухалися в районі парку танкістів, по вул. Кн. Коріатовичів, в сторону ринку, де обігнали автомобіль Мерседес, зі швидкістю біля 70 км.год. Видимість була задовільна. Автомобіль Мерседес рухався зі швидкістю біля 65 км. год., ближче до правого краю проїзної частини. Коли повертались з виклику, бачили місце ДТП.

Крім того, об`єктивно винуватість ОСОБА_27 підтверджується наступними даними:

- протоколу огляду місця події від 18.01.2017 року, в якому зафіксовано обстановку на момент огляду, складено схему та ілюстрації розміщення транспортних засобів, зафіксовано взаємне розташування автомобілів після зіткнення, сліди гальмування автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 довжина, якого становить 17.9 м, та сліди заносу автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить осип фрагментів автомобілів. На знімках №13, № 16 фототаблиці, до вказаного протоколу, видно, що в салоні автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 спрацювали подушки безпеки, в тому числі і на кермі водія вказаного автомобіля, на якій видно сліди схожі на кров. Автомобіль УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно вказаного протоколу вилучений і поміщений на майданчик тимчасового утримання. (т.1 а.с. 149-164);

-висновку судово-медичної експертизи №40 від 01.02.2017 року, згідно з яким, у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, крім того такі, які відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня та до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т.1 а.с. 165-166).

-висновку автотехнічної експертизи №25А від 06.03.2017 року, відповідно до якого, в початковій фазі контактування, при зіткненні у взаємному контакті, перебували передньо-права частина кузова автомобіля Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 та права задня частина кузова автомобіля УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 , при якому взаємне розташування автомобілів відповідає куту між поздовжніми геометричними осями біля 70 градусів. Зіткнення транспортних засобів мало місце в межах перехрестя вул. Князів Коріатовичів (ділянка дороги напрямку руху автомобіля Mercedes Benz) та вул. Огієнка (смуги руху автомобіля УАЗ) раніше утворення ділянки сконцентрованого осипу уламків скла під №6(т.1 а.с. 170-177).

- висновку автотехнічної експертизи №26А від 07.03.2017 року, з якого слідує, що виявлені несправності на транспортних засобах автомобіля Mercedes Benz ML 320, реєстраційний знак НОМЕР_2 , та автомобіля УАЗ-3962, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мали місце до настання події ДТП, інших несправностей технічного характеру, які б могли вплинути на керованість та стійкість транспортних засобів не виявлено (т.1 а.с. 192-203).

- висновку судово-автотехнічної експертизи №49а від 10.03.2017 року, відповідно до якого, в заданій дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes-Benz ML 320 державний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.2., п.12.3., п.12.4. ПДР України, а водій автомобіля УАЗ-3962 державний номер НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.12.2., п.12.4., п.16.3., п.16.11. та вимог знаку пріоритету «2.1. - Дати дорогу» Правил Дорожнього руху України. При вказаних обставинах водій автомобіля Mercedes-Benz ML 320, державний номер НОМЕР_2 , не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем УАЗ-3962, державний номер НОМЕР_1 , який перетинав проїзну частину дороги автомобіля Mercedes-Benz, як шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця зіткнення, так і шляхом надання водію автомобіля УАЗ-3962 державний номер НОМЕР_1 вийти за межі небезпечної зони, при своєчасному застосуванні екстреного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, появи в полі зору водія (т.1 а.с.211-214).

-протоколу огляду диску від 25.01.2017 року, з якого слідує, що на ньому містяться записи з камер спостереження по вул. Кн. Коріатовичів в м.Кам`янці-Подільському за 18.01.2017 року, з яких вбачається перехрестя вулиці Князів Коріатовичів та вулиці Л.Українки, в період часу з 20 го. 00 хв. до 20 год.47 хв. О 20 год. 13 хв. по вул.Кн.Коріатовичів рухається позашляховикчорного кольору, у напрямку із заходу на схід, з увімкнутимим фарами, який проїхав перехрестя прямо, позаду нього видно, як їде службовий автомобіль поліції (охорони), білого кольору(т.1 а.с.204-205).

Саме вказані висновки експертиз апеляційний суд бере до уваги, оскільки такі зроблені на підставі тих вихідних даних, які в повній мірі відображають параметри деформацій транспортних засобів, з урахуванням всіх протоколів оглядів місця події, в тому числі план-схеми та фототаблиць до протоколу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_11 суд розцінив, як одні з найоб`єктивніших та такі, що спростовують показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 .

Підставою для визнання показань цих свідків сумнівними стало те, що водія автомобіля MercedesBenz ML 320 не встановлено та останні перебували на підпитку.

Такі твердження суду є необґрунтованими, оскільки обвинувачений та потерпіла працювали в одному медичному закладі та перебувають в дружніх відносинах, і відповідно, є зацікавленими, а вказані свідки, під присягою, будучи попереджені про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, розповіли про все, що їм фактично було відомодо на момент та після ДТП.

Показання, отримані в ході судового розгляду від свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , були чіткими, послідовними та вони підтвердили, що за кермом автомобіля Мерседес їхав найманий таксист, який після ДТП зник з місця події. Проїжаючи по головній дорозі вул. Кн. Коріатовичів по вул. Огієнка виїхала швидка і ОСОБА_13 почав кричати водію «Гальмуй» та втікати вліво, після чого сталося зіткнення між цими авто. Після зіткнення пасажири вибіли до автомобіля швидкої та допомагали пасажирам. Автомобіль Мерседес рухався біля 60 км. год., зовнішнє світло в автомобілі було увімкнене, а внутрішнє вимкнене. УАЗ в полі зору до ДТП побачили біля 4-10 м. Видимість в той час була нормальна.

Підстав уважати, що їх показання не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать іншим доказам, дослідженим у судовому засіданні, колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу і висновки суду з приводу того, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вигороджують ОСОБА_13 та їх показання спростовує свідок ОСОБА_19 , оскільки вказаний свідокповідомив суду лише ті обставини, що відбувались після ДТП

Крім цього, показання останнього, в частині того, хто, з якого місця, в якому одязі виходив з автомобіля Мерседес спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Належна видимість, з правого боку по руху автомобіля УАЗ, через друге перехрестя вул. Огієнка та Кн. Коріатовичів, не обмежувалась кущами «Самшиту», що підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_21 .

З огляду на викладені обставини, висновки суду, в частині невідповідності показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зафіксованим на місці події слідам ДТП, за участі вказаних транспортних засобів є помилковими.

Суд, також, необґрунтовано визнав сумнівними показання свідка ОСОБА_16 , з огляду на те, що з його слів слідчий, до початку допиту,продемонстрував йомувідео, після якого його було допитано.

Даний свідок повідомив суду, крім вищенаведеного, ще й ті обставини при яких він був пристуній, а саме те, що він, 18.01.2017 приблизно 0 21 год., в районі парку танкістів, по вул. Кн. Коріатовичів, в сторону ринку, обігнав автомобіль Мерседес на автомобілі Пежо 301, швидкість якого була біля 70 км.год. Видимість була задовільна. Автомобіль Мерседес рухався біля 65 км. год., ближче до правого краю проїзної частини.

Разом з тим, судом безпідставно взято до уваги і вказано у вихідних даних для призначення додаткової автотехнічної експертизи швидкість руху автомобіля Мерседес, зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 в 333…399, 6 км/год та потерпілої ОСОБА_11 . 105.5…120.6 км/год., які ґрунтувались на припущеннях та будь-якими доказами не підтверджувались.

Крім цього, суд І інстанції безпідставно та необґрунтовано визнав неналежними та недопустимими, з вказаних вище підстав, наступні докази:

- протокол огляду місця події від 18.01.2017, в якому зафіксовано обстановку на момент огляду, складено схему та ілюстрації розміщення транспортних засобів Вказаний огляд проведено слідчим з дотриманням вимог ст. ст. 214, 237 КПК України, на перехресті де відбулось ДТП, а тому вказаний доказ є належним та допустимим.

-додатковий протокол огляду місця події від 06.02.2017, оскільки він складений з порушеннями. Однак, вказаний огляд проведено слідчим з дотриманням вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, а тому цей доказ є належним та допустимим.

У вказаному протоколі зафіксовано слідчим поздовжний та поперечний ухил по вул. Кн. Коріатовичів та вул. Огієнка, заміри на проїзній частині вул.Огієнка за допомогою будівельної лінійки, виміри для з`ясування поперечного ухилу проїзної частини та при цьому виявлено ухил на спуск від вул.Соборної до вул.Уральської і за правилами проведення математичних підрахунків здійснено підрахунки поздовжнього ухилу на вул.Князів Коріатовичів. Повздовжний ухил 1,9 градусів, поперечний ухил 0,4 градуси.(т.1 а.с.208-209).

Із даних листа Департаменту ЖКГ Кам`янець-Подільської міської ради від 03.06.2021 року №593/01-19, який підписаний завідуючим відділу благоустрою та дорожнього господарства ОСОБА_28 , вбачається, що інформація про частину дороги по вул.Коріатовичів від Новопланівського мосту до вул.Огієнка різниться з даними протоколу огляду місця події від 06.02.2017 року, при цьому у листі зазначено, що у Департаменті ЖКГ плани та інформація щодо поздовжнього ухилу по вул.Кн.Коріатовичів відсутня і не зазначено станом на який час зроблені зазначені виміри.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 підтвердив, що належна видимість на вищезазначеному перехресті, для автомобіля УАЗ, з правого боку по руху через друге перехрестя вул. Огієнка та Кн. Коріатовичів, не обмежувалась кущами «Самшиту».

-висновок судово-медичної експертизи №40 від 01.02.2017 судом розцінено, як такий що не доводить вину обвинуваченого. Однак, цей доказ доводить, у своїй сукупності з іншими доказами, наявність в діях обвинуваченого саме злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки з згідно з цим висновком потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

-висновок автотехнічної експертизи №25А від 06.03.2017, судом визнано, як такий, що вказує на те, що водій Мерседес намагався уникнути зіткнення не шляхом екстреного гальмування, а шляхом об`їзду автомобіля УАЗ.

Згідно з даним висновком експерта встановлено, що в початковій фазі контактування при зіткненні у взаємному контакті перебували передньо-права частина кузова автомобіля MercedesBenz та права задня частина кузова автомобіля УАЗ, при якому взаємне розташування автомобілів відповідає куту між поздовжніми геометричними осями біля 700.Зіткненнятранспортнихзасобів мало місце в межах перехрестявул. Кн.Коріатовичів та Огієнка.

Беручи до уваги місце зіткнення - перехрестя та окремі важливі фактори, які впливали на обстановку до моменту ДТП, а саме темна пора доби, увімкнені фари автомобіля MercedesBenz, дорожнє покриття бруківка, колегія суддів приходиь до висновку, що водій УАЗ, не в достатній мірі переконався в безпечності руху при перетині перехрестявул. Кн.Коріатовичів та Огієнка, що стало наслідком ДТП. Вказані дії водія УАЗ перебувають в прямому причинно наслідковому зв`язку із вказаною ДТП.

У висновку автотехнічної експертизи №26А від 07.03.2017 зазначені ті несправності, які були до моменту ДТП в автомобілі УАЗ-3962, у вигляді порушення герметичності картера рульового механізму, збільшеному сумарному люфті рульового керування, що також не враховано судом.

Підставою для визнання висновку судово-автотехнічної експертизи №49а від 10.03.2017не допустимим доказом стало те, що, на думку суду, вихідні данні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та базуються на припущеннях експерта, не встановлено та не допитано водія автомобіля Мерседес, а також сумнівні показання пасажирів автомобіля Мерседес.

Ураховуючи необхідність в проведенні вищевказаної експертизи, на підставі здобутих першочергових даних, слідчим було призначено та експертом проведено відповідну експертизу, яка побудована на висновках експерта, а не на припущеннях, і як зазначалось вище,саме вказаний висновок експертизи зроблений на підставі тих вихідних даних, які в повній мірі відображають параметри деформацій транспортних засобів, з урахуванням всіх протоколів оглядів місця події, в тому числі план-схеми та фототаблиць до протоколу.

Щодо протоколу огляду диску від 25.01.2017, на якому містяться записи з камер спостереження по вул. Кн. Коріатовичів в м.Кам`янці-Подільському за 18.01.2017, то правомірність та процесуальний спосіб отримання вказаного речового доказу сторонами та судом під сумнів не піддавалась

Крім цього, суд помилково розцінив витяг з ЄРДР №0000107, як документ який має доводити вину. Стороною обвинувачення вказаний доказ долучено з метою підтвердження правомірності проведення досудового розслідування з 19.01.2017 у вказаному кримінальному провадженні.

Також, суд задовольняючи клопотання сторони захисту з приводу проведення слідчого експерименту, під час судового розгляду за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_11 та проведення автотехнічної експертизи, на підставі отриманих слідчих експериментів, не врахував наслідки у вигляді спотворення першочергових та об`єктивних даних здобутих на стадії досудового розслідування та можливість ОСОБА_8 уникнути відповідальності.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази, досліджені в судовому засіданні, з точки зору допустимості, достовірності та належності.

Під час дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, в апеляційному суді встановлено, що вони отримані у встановленому законом порядку та об`єктивно, в сукупності, підтверджують винуватість ОСОБА_27 у вчиненні вказаного злочину.

Отже, проаналізувавши вказані докази, які досліджені апеляційним судом з точки зору їх належності та допустимості, підтверджується недотримання ОСОБА_27 вимог п.п. 12.2, 16.3, 16.11 та вимог знаку пріоритету «2.1-Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено вище, що перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП, в результаті якої потерпілій заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_27 п.12.4 ПДР, на що є посилання у висновку експерта №49А, не ставиться йому у вину, оскільки виходить за межі його обвинувачення. Порушення обвинуваченим п.п.1,5, 2.3б, 2.3д не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП.

Колегія суддів уважає, що обвинувачення, інкриміноване ОСОБА_27 , доведене і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Висновок суду про визнання ОСОБА_27 невинуватим,в інкримінованому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, є передчасним, необ`єктивним і таким, що суперечить матеріалам кримінального провадження, на чому правильно наголошує прокурору своїйапеляційній скарзі.

Покази ж обвинуваченого ОСОБА_27 про те, що відсутня його вина у вчиненні ДТП, не беруться до уваги, та розцінюються як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не врахував характер порушень ПДР, допущених обвинуваченим ОСОБА_8 , залишив без належної правової оцінки можливість останнього уникнути дорожньо-транспортної події, а також причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, що настали.

За змістом ст. 286 КК України вказаний злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Тому встановлення причинного зв`язку між діянням і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України, зокрема і ч. 2 вказаної статті.

Крім того, відповідно до усталеної практики, при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

У випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома їх учасниками, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Знак «Дати дорогу» визначає пріоритет руху на нерегульованому перехресті. Такий спосіб організації руху за визначенням передбачає, що кожен учасник дорожнього руху має діяти, виходячи з дорожньої обстановки, що склалася на момент здійснення маневру. Цей знак не визначає конкретні дії, які має вчинити водій, а лише вимагає від водія, до якого він адресований, діяти таким чином, щоб не створити перешкод для учасників руху, що мають перевагу. Вибір способу поведінки, яка дозволить виконати вимоги цього дорожнього знаку, залишаються на розсуд водія, який має взяти до уваги багато факторів, що залежать як від дорожньої обстановки, так і від технічних характеристик автомобіля, яким він керує. (Постанова ККС від 19.05.2020 року, справа №490/10025/17).

Доводи сторони захисту про те, що на вказаному перехресті обвинувачений ОСОБА_27 виконав вимоги знаку «Дати дорогу» і переконався в безпечності маневру проїзду перехрестя, не заслуговують на увагу, оскільки водій зобов`язаний врахувати будь-яку перешкоду, яка заважає йому переконатися в безпечності маневру.

Оскільки сталася ця дородньо-транспортна пригода, то колегія суддів приходить до висновку, що при проїзді зазначеного перехрестя, ОСОБА_27 не врахував дорожню обстановку, що склалася на момент здійснення маневру. Його дії були неправильними, оскільки він, перед виїздом з другорядної дороги на головну, не дотримався дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не зупинився перед виїздом на головну дорогу і не переконався у відсутності небезпеки для руху та не надав дороги автомобілю Mercedes Benz ML 320, реєстраційний знак НОМЕР_2 , під керуванням невстановленої особи, який наближався по головній дорозі і мав перевагу в русі, чим створив аварійну ситуацію.

Колегія суддів зауважує, що водій автомобіля Mercedes Benz ML 320 не зобов`язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм, він не передбачав і не зобов`язаний був та не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_27 не дасть дорогу, не зупиниться перед виїздом на головну дорогу на вимогу знаку і не пропустить його автомобіль.Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали перебувають дії водія ОСОБА_27 .

Отже, виходячи з аналізу показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вказаних висновків експертиз, які колегія суддів визнає належними та допустимими доказами, та досліджених письмових доказів, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що їх сукупність об`єктивно констатує факт створення водієм ОСОБА_8 перешкоди (небезпеки) іншим учасникам руху, що стало причиною ДТП, в результаті якої потерпілій ОСОБА_11 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, та достатньо підтверджується причетність до цих наслідків саме обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 286 КК України колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується за місцем проживання та попереднього місця роботи позитивно, одружений, на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом не працює за віком та станом здоров`я, вчинив тяжкий злочин з необережності.

Обставиною, що пом`якшує його покарання колегія суддів визнає його похилий, та те, що він страждає рядом захворювань.

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового провадження вчинив новий злочин.

Фактів, які б підвищували суспільну небезпеку дій ОСОБА_8 , у межах цієї кримінально-правової кваліфікації, у справі не встановлено.

Потерпіла ОСОБА_11 заперечувала вину ОСОБА_8 та просила не призначати покарання обвинуваченому, разом з тим, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілої щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене, при вирішенні цього питання судом, не є вирішальною.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції статті кримінального закону, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого злочину та наслідків, що настали, але в меншому розмірі основного покарання, ніж просить прокурор. Крім того колегія суддів уважає за необхідне призначити ОСОБА_27 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як він допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, форму вини, тяжкість спричинених злочином наслідків, інші обставини кримінального провадження та думку потерпілої і прокурора, який в суді апеляційної інстанції, вважав за моживе звільнити ОСОБА_27 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів уважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, та звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

За вказаних обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню,

Речові докази по справі: автомобіль УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання Хмельницькому обласному центру екстренної медичної допомоги та медецини катастроф, автомобіль Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 , формену куртку, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_13 , які, відповідно до ст.100 КПК України підлягають поверненню власникам.

Судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні становлять -5501,08 грн.36коп. (1320,60 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, 1760,80 грн. за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, 703,68 грн. за проведення автотехнічної експертизи, 1716,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи), які, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненю з ОСОБА_27 .

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409,411, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази по справі: автомобілі УАЗ-3962 реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mercedes Benz ML 320 реєстраційний знак НОМЕР_2 , формену куртку ОСОБА_13 , які передано на зберігання власникам, після набрання вироком законної сили, повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 5501,08 грн.36коп. (1320,60 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, 1760,80 грн. за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, 703,68 грн. за проведення автотехнічної експертизи, 1716,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи).

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3