ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/957/23 Справа № 199/5066/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000222 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Михайлівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей і непрацездатних не маючого, працюючого ТОВ НВП «УкрАгроКомплекс» на посаді водія-навантажувальника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: у АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_9 та стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000,00 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат на залучення експерта.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 , 14 травня 2022 року близько о 20.10 годині, перебував біля будинку № 5 по вулиці Шолохова у місті Дніпро, де вигулював свою собаку. В той же час, ОСОБА_9 , при собі в сумці мав пістолет моделі револьвер «STALKER», калібру 4 мм (Flobert) № НОМЕР_1 , який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-22/12244-БЛ до вогнепальної зброї не відноситься, а призначений для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ). Біля вищевказаного будинку поряд з ОСОБА_9 також знаходились неповнолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його мати ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та у ОСОБА_9 , близько о 20.10 год., виник злочинний умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю відносно неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які перебували біля будинку № 5 по вулиці Шолохова у місті Дніпро, реалізуючи яий, близько о 20.10 годині, перебуваючи біля будинку № 5 по вулиці Шолохова у місті Дніпро, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, у присутності вищевказаних осіб, безпідставно почав нацьковувати свою собаку, яка була без намордника та повідка в сторону неповнолітнього ОСОБА_13 , в результаті чого, собака ОСОБА_9 , підбігла до ОСОБА_13 , після чого своїми зубами схопила останнього в області лівої кисті, чим спричинила йому легкі тілесні ушкодження. В свою чергу, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , побачивши безпідставні хуліганські дії ОСОБА_9 та намагаючись їх припинити, зробили останньому усне зауваження попрохавши забрати свою собаку на безпечну від людей відстань, та близько о 20.15 годині, ОСОБА_9 не реагуючи на вказане зауваження, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві продовжив вчиняти хуліганські, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_12 , неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , після чого дістав зі своєї сумки пістолет моделі револьвер «STALKER», калібру 4 мм (Flobert) № НОМЕР_1 та почав ним погрожувати останнім, де в цей час, хуліганські дії ОСОБА_9 побачила мати неповнолітнього ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та викликала поліцію, в свою чергу ОСОБА_9 , почувши, що ОСОБА_12 викликає поліцію, почав відбігати від будинку АДРЕСА_3 до будинку АДРЕСА_4 , а потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , з метою наздогнати останнього побігли слідом, після чого ОСОБА_9 , близько 20.21 годині, перебуваючи біля будинку № 10, який розташований по вулиці Донецьке Шосе у місті Дніпро, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, тримаючи у своїй руці пістолет моделі револьвер «STALKER», калібру 4 мм (Flobert) № НОМЕР_1 , стоячи неподалік від потерпілого ОСОБА_17 , здійснив два постріли у бік останнього, чим піддав небезпеці його життя та здоров`я і оточуючих мешканців будинку. З метою запобігання отримання тілесних ушкоджень від хуліганських дій ОСОБА_9 , ОСОБА_17 відбіг від останнього на безпечну відстань. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , того ж дня, близько 20.23 годині, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, тримаючи у своїй руці пістолет моделі револьвер «STALKER», калібру 4 мм (Flobert) № НОМЕР_1 , стоячи неподалік від потерпілого ОСОБА_14 , здійснив один постріл у його бік, в результаті чого влучив кулею в область тулубу, чим спричинив останньому фізичний біль. Доводячи свій злочинний умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, до кінця, ОСОБА_9 14 травня 2022 року, близько 20.23 годині, з місця вчинення кримінального правопорушення втік до під`їзду будинку АДРЕСА_4 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнити ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В інший частині вирок суду першої інстанції захисник обвинуваченого просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що в судовому засіданні ОСОБА_9 вину визнав повністю, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів не перебуває, характеризується позитивно, в судовому засіданні щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих та зобов`язався відшкодувати моральну шкоду потерпілої ОСОБА_12 . Дані обставини, на думку захисника, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реальної ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та обвинувачений апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, наполягали на застосуванні ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Представник потерпілого проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, вважав, що підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України відсутні, додатково зазначив, що обвинувачений станом на сьогодні завдані збитки не відшкодував.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та призначення більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти громадського порядку та моральності, яке виразилось у хуліганстві, тобто, у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, врахував наслідки від протиправних дій обвинуваченого та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, характеризується задовільно, врахував поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який вину визнав частково, у вчиненому кримінальному правопорушенні не розкаявся.

Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, відсутність обставин, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, наявність цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди, думку потерпілої сторони, яка просила призначити суворе покарання із реальною ізоляцією обвинуваченого від суспільства та призначив ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченої, є пропорційно обраним в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України вчиненому кримінальному правопорушенню, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого.

Колегія суддів критично оцінює вимоги захисника обвинуваченого про необхідність призначити ОСОБА_9 покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, які вмотивовані тим, що обвинувачений вину визнав повністю, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів не перебуває, характеризується позитивно, в судовому засіданні щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих та зобов`язався відшкодувати моральну шкоду потерпілої ОСОБА_12 , оскільки вони спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи. Зокрема, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а саме, мотивувальної частини оскаржуваного вироку, обвинувачений напротязі усього судового провадження, вину у скоєному злочині визнавав частково, що суперечить доводам захисника про визнання вини в повному обсязі, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції перед потерпілою стороною обвинувачений так і не вибачився, що суперечить доводам про щире каяття та усвідомлення негативних наслідків скоєного злочину, на момент перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції моральну шкоду, яку обіцяв в апеляційній скарзі відшкодувати, так і не погасив, про що зазначив представник потерпілого під час судового засідання. Вказане свідчить про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не сприятиме досягненню ним мети покарання, і як наслідок перевиховання, усвідомлення протиправності своїх дій та негативних наслідків він них, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним.

Поміж іншого, в ході розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисником ОСОБА_8 , яка теж діє в інтересах обвинуваченого, та самим ОСОБА_9 в порядку ст. 403 КПК України були подані доповнення до апеляційної скарги.

Ознайомившись із змістом вказаних доповнень, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не підлягають долученню до матеріалів справи, а тому були повернені під час судового засідання особам, які їх подали. Таке рішення колегія суддів прийняла виходячи із положень ч. 3 ст. 403 КПК України, якою передбачено, що до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її. Оскільки апеляційну скаргу на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року було подано захисником ОСОБА_10 за власним підписом від власного імені в інтересах обвинуваченого, то захисник ОСОБА_8 , відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України, позбавлена процесуальної можливості подавати до даної скарги доповнення та є невповноваженою на це особою, як і обвинувачений ОСОБА_9 . Крім того, доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 були подані ОСОБА_9 06 квітня 2023 року, тобто, після початку апеляційного розгляду, що також, є порушенням норм ч. 3 ст. 403 КПК України.

При цьому, незважаючи на те, що доповнення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого до апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 були поверненні в судовому засіданні особам, які їх подали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , викладені ними в доповненнях до апеляційної скарги та зазначеними під час судового засідання в суді апеляційної інстанції про те, що на стадії досудового розслідування співробітниками поліції було допущено грубе порушено право на захист обвинуваченого, яке полягало в тому, що ОСОБА_9 28 липня 2022 року було пред`явлено повідомлення про підозру і одночасно із цим вручено обвинувальний акт, що позбавило ОСОБА_9 можливості належним чином ознайомитись із матеріалами кримінального провадження та можливості скористатись своїм процесуальним правом на подачу клопотань, колегія суддів оцінює критично, так як діюче кримінально процесуальне законодавство України не містить імперативних норм щодо відмежування часу на вручення повідомлення про підозру та обвинувального акту. Вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру та обвинувального акту відбулось із дотриманням вимог ст. ст. 278, 290 КПК України, обвинувачений мав можливість користуватися своїми процесуальними правами щодо подачі клопотань на будь-якій стадії досудового розслідування, однак, цим правом не скористався, дії співробітників поліції та здійснені процесуальні заходи в установленому законом порядку не оскаржував, а тому підстав вважати, що в ході досудового розслідування було грубо порушено право на захист ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що обвинувачений не мав умислу нацьковувати собаку на дитину, не був ініціатором конфлікту і намагався лише уникнути бійки, то колегія суддів відхиляє такі доводи, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, показами свідків та потерпілих. Будь-яких процесуальних порушень з боку суду при дослідженні та оцінці наявних в матеріалах кримінального провадження письмових доказів, які б давали підстави для скасування вироку суду або які б впливали на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 колегією суддів не встановлено.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4