У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчої ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 29.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000393 від 09.07.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Франківського районного суду м.Львова зі скаргою на постанову слідчої ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 29.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000393 від 09.07.2022 року.

Ознайомившись з вказаною скаргою, вважаю, що вона підлягає поверненню ОСОБА_2 , з таких підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім цього, також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п. 3 ст. 35 Конвенції визначено, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 (справа № 264/6844/20, провадження №51-572 км 21) у розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників ( «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic), заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France), заяви № 61164/00 і № 18589/02).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Вищезазначені висновки Суду узгоджуються також з практикою Верховного Суду, зокрема, такі висновки зробила колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 30 червня 2021 року (пров. №51-3122ск21) та колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 29 липня 2021 року, справа № 264/6844/20.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції та ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Положеннями ч. 1 ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, невідповідні офіційним назвам відомості, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду, його працівників та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства.

У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа, а також здійснює негативний вплив на ділову репутацію суду як установи. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Не зважаючи на те, що КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. Вважаю, що використання ОСОБА_2 у тексті скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу судді та органу досудового розслідування вказує на таке зловживання («Особа ОСОБА_1 продовжує жити напрацьованими схемами виконання корупційних забаганок, результатом реалізації яких слід вважати тисяч загиблих і поранених на фронті мільйони жінок і дітей, які вимушено покинули свої домівки, тікаючи від війни», «Особа ОСОБА_1 своїми умисними діями усвідомлено руйнує очікування мільйонів українців, щодо Європейського майбутнього», «…натомість особою ОСОБА_1 продемонстровано ставлення до учасників судового процесу як до безправного бидла», «доказом демонстрації суддівського свавілля, характерно для особи ОСОБА_1 », «…посилання особи ОСОБА_1 на доставку ОСОБА_2 так званих повідомлень на електронну пошту, смс-сповіщень скаржниця вважає фарсом», «…маніпулятивне нехтування особою ОСОБА_1 ….», «беззаперечно доведено слід вважати причетність посадових осіб органу досудового розслідування до вчинення дій, які мають ознаки мародерства»). Зазначені образливі висловлювання, твердження, порівняння, надання особистих характеристик свідчать про цілеспрямований характер дій ОСОБА_2 та не може вважатися технічною помилкою, а відтак розцінюється судом як прояв неповаги.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що призначення до розгляду в судовому засіданні та розгляд по суті скарги ОСОБА_2 не спрямований на досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

За таких обставин вважаю, що скарга ОСОБА_2 від 24 лютого 2023 року на постанову слідчої ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 29.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000393 від 09.07.2022 року, з якої вбачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. 303, 304 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 від 24 лютого 2023 року на постанову слідчої ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 29.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000393 від 09.07.2022 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги разом з скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1