ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20576/21

Провадження № 11-кп/4820/164/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001145 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

яким визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

27 червня 2021 року, приблизно о 16 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, а саме в кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої агресії, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс своїй співмешканці ОСОБА_8 спочатку два удари кулаками в обличчя. Після чого, утримуючи за руків`я кухонний ніж, умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 таким ножем декілька ударів по голові та обличчю і значну кількість ударів по шиї. Крім того, обвинувачений наніс потерпілій ножем декілька ударів по правій та велику кількість ударів по лівій кінцівках, коли потерпіла намагаючись захиститись від ударів обвинуваченого прикривала голову та шию руками. Від отриманих ударів потерпіла ОСОБА_8 втративши свідомість впала на підлогу кухонної кімнати.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді тупої травми обличчя з тілесними ушкодженнями у вигляді: закритого уламкового перелому носової кістки на рівні спинки носа зі зміщенням уламків, набряку м`яких тканин та підшкірної гематоми правої навколо-очної ділянки обличчя, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої гайморової пазухи верхньої щелепи без зміщення уламків, набряку м`яких тканин і підшкірної гематоми лівої навколо-очної ділянки обличчя, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: численних колото-різаних ран м`яких тканин, а саме: верхньої губи справа над кутом рота (1), лівої перед-вушної та щічної ділянок обличчя (4), лівої підщелепної ділянки шиї (1), лівої бічної поверхні шиї (6), лівої скроневої ділянки голови (2), правої підщелепної ділянки шиї (1), посередині шиї на рівні нижнього краю хрящів гортані (1), в проекції правої пахової ямки на рівні передньої пахової зморшки (1), тильної поверхні правої кисті на рівні основи основної фаланги 4-го пальця (1), задньої поверхні нижньої третини передпліччя лівої руки з розповсюдженням на променево-зап`ястковий суглоб (10), тильної поверхні лівої кисті (3), тильної поверхні основної фаланги 4-го пальця лівої кисті (1), передньої поверхні нижньої третини передпліччя лівої руки (2), долонної поверхні лівої кисті (4), долонної поверхні середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті (1), «променевої» поверхні нижньої третини передпліччя лівої руки з розповсюдженням на підвищення 1-го пальця кисті (4), що спричинили втрату крові понад 1,5л-2л з розвитком шоку середньої тяжкості з переходом до тяжкого ступеня шоку та які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 прохає змінити вирок та призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, встановивши обов`язки визначені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника, обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Потерпіла належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом по суті не оскаржуються.

Щодо апеляційних вимог адвоката ОСОБА_6 стосовно застосування ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерілій. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, також врахував дані про його особу, а саме, що такий злочин ОСОБА_7 вчинив вперше, раніше ні в чому протиправному помічений не був, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризується посередньо, а сусідами з позитивної сторони; визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, наявність статусу учасника бойових дій, та обставину, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою ОСОБА_7 перебував в сімейних відносинах, а також особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд відповідно до ч. 4 ст.67 КК України виключив з обвинувачення і не врахував в якості обтяжуючої покарання обставини «спричинення тяжких наслідків завданих злочином», оскільки такі наслідки повністю охоплюються правовою кваліфікацією вчиненого обвинуваченим діяння.

Апеляційні доводи, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом зменшення строку покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Твердження у апеляційній скарзі, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначенні, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах ч. 1 ст.121 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого. Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що думка потерпілої щодо визначення винному розміру покарання хоча і враховується судом в сукупності з іншими обставинами, проте саме по собі не може бути вирішальною при призначенні покарання.

Так, суд вірно зазначив, та вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинений злочин.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , яким визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: