17.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/1903/23
1-кп/205/544/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000730 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усурійська, Приморського краю Російської Федерації, громадянин України, українця, освіта не повна загальна середня, не одруженого, раніше судимого:

- 28.05.2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 27.10.2010 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 297 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 05.09.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком на 3 роки;

- 15.11.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

- 23.05.2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць;

- 15.03.2022 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.4, КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні та Указом Президента України за № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, вчинив в умовах воєнного стану повторне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 30 липня 2022 року , близько 11 годин 25 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись за адресою: місто Дніпро, провулок Парусний, біля будинку 12, побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка тримала в руці жіночу сумку. В цей момент у ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений в умовах воєнного стану. Вищезазначену жіночу сумку та весь її зміст ОСОБА_3 визначив об`єктом свого кримінального протиправного посягання.

Одразу після цього, реалізуючи свій вищевказаний кримінально- протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 12 по провулку Парусному в м. Дніпро, діючи відкрито, умисно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості наблизився до ОСОБА_5 та схопив вищевказану сумку, яку вона тримала в руці. В цей час ОСОБА_5 вчинила опір злочинним діям ОСОБА_3 та продовжила утримувати свою сумку, після чого ОСОБА_3 , з метою подолання її фізичного супротиву, вдарив її в область обличчя правою рукою, чим застосував відносно неї насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Після цього ОСОБА_3 , скориставшись тим, що потерпіла знаходилась в стані дезорієнтації та не виказувала подальшої активної протидії, схопив сумку власними руками, вирвав її з рук потерпілої, після чого, утримуючи викрадену сумку при собі, втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

В сумці, яку викрав ОСОБА_3 , та яка не має матеріальної цінності для потерпілої, знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy G6, яким останній розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку експерта № 5074-22 від 27.09.2022, в розмірі 4087, 20 гривень.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ст. 186 ч.4 КК України, оскільки він умисно, повторно, в умовах воєнного стану, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої (грабіж) .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає частково. Під час судових засідань декілька разів змінив свої покази.

На початку судових засідань обвинувачений ОСОБА_3 , пояснював, що 30 липня 2022 року, він зустрівся з раніше мало знайомим чоловіком ОСОБА_7 , якого знає лише візуально. Побачивши потерпілу разом з іншою жінкою, він домовився з ОСОБА_7 вчинити відкрите викрадення чужого майна у обох жінок. Реалізовуючи свою домовленість, він підбіг до потерпілої ОСОБА_5 та почав виривати сумку у неї з рук. Потерпіла супротивилася, між ними почалася штовханина , потім потерпіла втратила рівновагу, він вихватив сумку та побіг. Його знайомий ОСОБА_7 стояв неподалік, дій щодо викрадення майна іншої жінки не вчиняв, та в подальшому побіг разом з ним. Наполягав що грабіж було вчинено групою осіб, оскільки він в подальшому продав мобільний телефон та гроші розділив з ОСОБА_7 . Також пояснював, що потерпілу не бив, насильство до неї не застосував. На запитання суду, пояснив, що як звуть ОСОБА_7 , де він проживає, як з ним зв`язатися йому не відомо. Гроші за продаж мобільного телефону переводив на карту ОСОБА_7 , яку назвати не може, яким саме чином він дізнався номер карти теж пояснити не може.

В подальшому під час судових засідань обвинувачений ОСОБА_3 змінив свої покази. Пояснив, що провину у пред`явленому обвинуваченні, в обсязі зазначеному в обвинувальному акті визнає, але наполягає, що потерпілу не бив, ніякого насильства не застосував. Цивільний позов визнає.

Під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав повністю та розкаявся, просив суд строго його не наказувати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 30 липня 2022 року близько 11-25 години вона разом зі своєю подругою ОСОБА_8 вийшли з магазину та направилися в бік річки Дніпро. Проходячи біля будинку 12 по провулку Парусному в місті Дніпро на неї напав обвинувачений, схопив за сумку, та намагався вихватити її. Вона почала супротивитися, міцно тримала сумку, між ними розпочалася штовханина, під час якої обвинувачений штовхнув її в обличчя, від чого вона впала на коліна. Обвинувачений ОСОБА_3 скористався тим, що вона втратила орієнтацію, схопив сумку та убіг. При цьому, коли обвинувачений вже побіг, неподалік з її сумки, випав мобільний телефон, який обвинувачений підняв та побіг далі. Також пояснила, що неподалік від них стояла хлопець. Вказаний хлопець ніяких дій не приймав, але коли обвинувачений побіг, він побіг за ним. Наполягає, що саме обвинувачений вирвав у неї сумку, і саме він вдарив її в обличчя. Пояснила, що діями обвинуваченого їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася душевних хвилюваннях, недовіри до людей які її оточують. Просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди вартість викраденого телефону в розмірі 4087,20 гривень, та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 10 000,0 гривень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона разом з потерпілою ОСОБА_5 йшли біля будинку АДРЕСА_3 . До них підбіг чоловік обвинувачений ОСОБА_3 , який схопив сумку потерпілої та намагався її вирвати. ОСОБА_5 супротивилася, сумку не віддавала, між ними розпочалась штовханина, під час якої ОСОБА_5 впала на коліна. Обвинувачений вихопив сумочку та побіг. З сумочки випав мобільний телефон потерпілої, він підняв його та побіг далі. Підтверджує, що неподалік стояв хлопець, який нічого не робив, але коли побіг обвинувачений то він побіг за ним. Всі ці обставини проходили так швидко, що вона одразу не зрозуміла що відбувається.

Допитана в судовому засіданні, шляхом відео конференції, свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_3 . В липні 2022 року вона гуляла зі своїм сином та ОСОБА_3 коли до них підійшов раніше малознайомий ОСОБА_10 , та вони разом з ОСОБА_3 кудись пішли. Про що вони домовлялися, їй не відомо. Бачила лише як ОСОБА_3 та ОСОБА_11 бігли, в руках у ОСОБА_3 була жіноча сумка. Самого моменту викрадення вона не бачила. Від ОСОБА_3 їй було відомо, що в сумці був мобільний телефон, який він в подальшому продав. Чи ділився він грошима з ОСОБА_7 їй не відомо.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать докази надані стороною обвинувачення та дослідженні судом під час судового розгляду у порядку ст. 94 КПК України.

На підставі заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 від 30 липня 2022 року було внесено 31 липня 2022 року відомості до ЄРДР за № 0000730 попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.186 ч.4 КК України.

Потерпілою ОСОБА_5 добровільно було надано документи на мобільний телефон Samsung Galaxy G6 та чек на його придбання.

Під час перегляду ДВД диску з записом з камер відеоспостереження встановлених на території автостоянки по вулиці Набережній Заводській в Новокодацькому районі міста Дніпра, було встановлено що територію зазначеної автостоянки пробіг перший чоловік, за ним другий чоловік, а через деякий час пробігла жінка, що зафіксовано в протоколі огляду від 2 серпня 2022 року .

Під час перегляду зазначеного ДВД Диску в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 на зображеному відео впізнав себе, як чоловіка який біг першим, та потерпілу як жінку яка бігла останньою.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5074-22 від 27 вересня 2022 року, ринкова вартість мобільного телефону Samsung Galaxy G63 станом на 30 липня 2022 року становить 4087,20 гривень.

Під час пред`явлення особи за фотознімками, потерпіла ОСОБА_5 серед інших осіб впізнала чоловіка зображеного на фото 1, як особу яка відкрито викрала її майно. Під номером 1 містилося фото ОСОБА_3 , що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 жовтня 2022 року.

Під час пред`явлення особи за фотознімками, свідок ОСОБА_8 серед інших осіб впізнала чоловіка зображеного на фото 1, як особу яка відкрито викрала майно ОСОБА_5 .. Під номером 3 містилося фото ОСОБА_3 , що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 жовтня 2022 року.

Під час проведення тимчасового доступу до інформації що знаходиться у ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «ВФ Україна» про абонентів які були активовані з мобільного телефону Samsung Galaxy G63, було встановлено переміщення мобільного телефону в період з липня 2022 року, що зафіксовано в протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 20 лютого 2023 року, 21 лютого 2023 року, 16 лютого 2023 року відповідно, та додатків до них у вигляді ДВД дисків, та роздруківок інформації.

Зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів з боку учасників судового розгляду висунуто не було.

Згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 було вчинено 31 липня 2022 року. Як було встановлено під час судового розгляду, саме 30 липня 2022 року потерпіла ОСОБА_5 звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована в ЄО за № 19039 від 30.07.2022 року. В витягу з ЄРДР № 0000730 від 31 липня 2022 року зазначено що відомості внесено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_5 від 30 липня 2022 року, у зв`язку з чим суд вважає, що в обвинувальному акті при зазначені дати скоєння кримінального правопорушення було допущено технічну помилку.

Таким чином, суд вважає встановленою дату вчинення кримінального правопорушення 30 липня 2022 року.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово змінював свої покази, наполягаючи що кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб з раніше малознайомою особою ОСОБА_7 . Суд критично ставиться до таких показів обвинуваченого, оскільки остаточні показання самого обвинуваченого свідчать про вчинення ним одноособово кримінального правопорушення. Також з показів потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 вбачається що саме ОСОБА_3 напав на потерпілу, та виривав у неї сумку. Інший чоловік стояв осторонь, ніякий дій не приймав, ніякого спілкування між ним та обвинуваченим не було. Під час судового засідання нічим не підтверджено факт переведення ОСОБА_3 грошей за продаж мобільного телефону потерпілої Samsung Galaxy G63 на рахунок маловідомого ОСОБА_7 .

Прокурор обвинувачення не змінював, доказів на підтвердження показів обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення яке розглядається судом групою осіб, суду не надав.

Статтею 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином суд розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині вчинення кримінального правопорушення групою осіб, які в подальшому були змінені самим обвинуваченим як спробу затягнути розгляд справи.

Визнаючи частково свою провину, обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що він не бив потерпілу ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не погоджується з кваліфікуючою ознакою із застосуванням насильства що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Суд розглядаючи зазначене питання приходить до наступного.

Згідно п.5 Пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року, «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Як було встановлено в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_5 наполягала, що під час штовханини, коли ОСОБА_3 виривав у неї сумку, він вдарив - штовхнув її рукою в обличчя, від чого вона впала. Факт удару в обличчя та падіння від цього удару підтверджує свідок ОСОБА_8 , яка стояла поряд. При цьому сам обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує ті обставини, що між ним та потерпілою ОСОБА_5 сталася штовханина, під час якої він розмахував руками, а сумку він вирвав з рук потерпілої ОСОБА_5 саме тоді, коли вона впала на коліна.

Суд розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині не спричинення потерпілій тілесних ушкоджень що не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілої, як спробу ввести суд в оману задля уникнення передбаченого покарання.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч.4 КК України оскільки він умисно, повторно, в умовах воєнного стану вчинив відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ( грабіж) .

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Так ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий в тому числі за злочини проти власності, вчинив тяжке кримінальне правопорушення в період іспитового строку, в міських диспансерах на обліку не перебуває, має малолітню сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з ним не проживає, обов`язки покладені на нього за попереднім вироком не виконував, у зв`язку з чим Шевченківським районним відділом у Дніпропетровській області Філії Державної установи «Центр пробації» був оголошений у державний розшук, спричинену матеріальну шкоду не відшкодував.

Пом`якшуючі провину обставини передбачені ст.66 КК України судом не встановлені.

Обтяжуючими провину обставинами передбаченими ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

За таких даних про особу обвинуваченого, обставин скоєного кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону, оскільки не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

Вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від 15 березня 2022 року, ОСОБА_3 , було засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Кримінальне правопорушення яке розглядається судом, ОСОБА_3 скоїв після винесення вказаного вироку, в період відбуття іспитового строку.

Суд на підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до наново призначеного покарання за теперішнім вироком, вважає за необхідне частково у вигляді 1 року позбавлення волі приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 січня 2023 року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 березня 2023 року, який в подальшому було продовжено ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2023 року до 11 травня 2023 року.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2023 року по 16 квітня 2023 року включно, із розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 4087,20 гривень, та моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги, потерпіла пояснила, що після вчиненого відносно неї кримінального правопорушення вона втратила спокій. На теперішній час підозріло ставиться до всіх невідомих осіб, хто знаходиться поряд з нею, деякий час в неї боліли коліна, оскільки вона впала від поштовху обвинуваченого. Також вона змушена була відновлювати всі контакти на мобільному телефоні, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації подальшого життя.

Вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим «правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення на користь ОСОБА_5 завданої останній моральної шкоди, суд зважає на обсяг страждань, перенесених потерпілою через вчинення відносно неї кримінального правопорушення що безсумнівно призводить до покладення зусиль на потерпілу для відновлення її психологічного стану.

Враховуючи наведене та думку обвинуваченого ОСОБА_3 який визнав розмір майнової та моральної шкоди заявленої потерпілою ОСОБА_5 суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілої підлягають задоволенню в повному обсязі а вказана сума стягненню з обвинуваченого

На підставі ст.ст.124-126 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 755,08 гривень.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців .

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до наново призначеного покарання частково у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі, приєднати не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 ( вісім) років 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з дати винесення вироку т.т. з 17 квітня 2023 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2023 року по 16 квітня 2023 року включно із розрахунку що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2023 року - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4087,20 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000,0 гривень, а всього 14 087,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 755,08 гривень.

Речові докази:

- оптичний диск DVD R марки «Verbatim» з відеозаписами з камер відеоспостереження з автостоянки розташованої по АДРЕСА_4 , який зберігається в матеріалах справи залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1