У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2096/23

№ 1-кп/183/1084/23

17 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 16.10.2022 року до ЄРДР за № 0000881, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду 20.02.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_3 застосувався у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Захисник та обвинувачений вважають, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Потерпілі в судове засідання не з`явились надавши заяви про слухання справи без їх участі.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого вважають необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає 19.03.2023 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що під час досудового розслідування вказаного провадження ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжений до 19.03.2023 року включно.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України являються тяжкими злочинами, за який Законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Метою продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду (враховуючи те, що покарання за інкриміновані йому злочини передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому, перебуваючи не під вартою, обвинувачений може ухилитись від явки до органу досудового розслідування або суду, передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі винесення судом обвинувального вироку, без можливості звільнення від покарання з іспитовим строком);

2) враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_3 відомо місце проживання свідків та потерпілих у вищевказаному кримінальному провадженні, він може здійснити спробу незаконного впливу на свідків та потерпілих, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

4)оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, відсутні законні джерела існування та доволі посередні характеристики, дає підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, може вчинити інший злочин. Характер та фактичні обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Крім того, обрати більш м`який запобіжний захід не виявляється можливим, оскільки на теперішній час частина території Куп`янського району перебуває під окупацією військ Російської Федерації, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченої та значно збільшує вищевказані ризики.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013, пар.99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її продовжуваного тримання під вартою.

Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд вважає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану Ради суддів України, зазначено, що у випадках, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень змінено, а матеріали кримінальних проваджень через військові дії не було передано або передано не в повному обсязі, доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Територія Куп`янського району Харківської області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року відноситься до території, на яких ведуться (велися) бойові дії.

На підставі вищевикладеного прокурор просить задовольнити клопотання.

Захисник просив відмовити в задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку захисника.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 185 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Крім того, захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 знаходиться в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована за адресою: вул. Полтавський шлях, 99, м. Харків, у зв`язку з чим заявила клопотання про переведення обвинуваченого з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» у зв`язку з розглядом даного провадження в суді, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 бажає приймати участь в судових засіданнях особисто в залі суду Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Обвинувачений та прокурор підтримали клопотання захисника.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про переведення обвинувачених з однієї Державної установи до іншої у зв`язку з розглядом справи в суді.

Так, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 знаходиться в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована за адресою: вул. Полтавський шлях, 99, м. Харків. На теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 не розглянуто, запобіжний захід обвинуваченому в рамках даного кримінального провадження застосовано у вигляді тримання під вартою, тому забезпечити його участь у судовому розгляді можливо лише у разі його переведення до вказаної установи, у зв`язку з чим останній підлягає переведенню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання захисника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 314 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.30 годину 30 березня 2023 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, потерпілих, захисника, обвинуваченого, свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянину України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 11 травня 2023 року включно.

Перевести ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована за адресою: вул. вул.. Полтавський шлях, 99, м. Харків до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» у зв`язку з розглядом у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області кримінального провадження за його обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1