Справа № 489/7907/21
Провадження № 1-кп/489/512/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

07 березня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000675 від 07.06.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

06.06.2021 близько 22:00 год. (точний час не встановлено) ОСОБА_3 біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 спільно зі ОСОБА_6 вживали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених станом алкогольного сп`яніння, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3 , з метою позбавлення життя ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті останньому і бажаючи їх настання, умисно, з метою реалізація вказаного злочинного наміру, завдав множинні удари руками та ногами, взутими в кросівки, в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши йому своїми спільними діями тілесні ушкодження у вигляді: ран в ділянці голови; саден в ділянці обличчя; синців в ділянці обличчя, шиї, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок; крововиливів у м`які покрови голови; крововиливів темно-червоного кольору під павутинну оболонку в лобно-скроневих долях лівої та правої півкулі; переломів під`язикової кістки та щитоподібного хрящу; крововиливів у м`які тканини шиї; перелому тіла грудини в проекції прикріплення 3-го ребра з крововиливом в оточуючі тканини; переломів ребер: 6-10 по середньо-ключичній лінії з незначними крововиливами в оточуючі м`які тканини; розриву капсули печінки в проекції серпоподібної зв`язки та селезінки з внутрішньою кровотечою, яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком, які у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Смерть ОСОБА_6 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньочеревною кровотечою (600 мл темної рідкої крові), яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тим самим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в умисному вбивстві потерпілого не визнав, зазначивши про те, що не мав умислу вбивати останнього, та надав показання про те, що 06.06.2021 близько 18.00 години він підійшов до недобудови по просп. Миру, м. Миколаєва, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_7 , особа з інвалідністю Времеш, який користувався інвалідним візком, а також ще два невідомих чоловіки та жінка, з якою у ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої та ударила його по обличчю, й тому він заступився за Шкребу. Після того за викликом приїхала поліція, внаслідок чого конфлікт між ОСОБА_7 та невідомими чоловіками припинився, після чого ті пішли геть, залишивши Шкребу та Времеша самих. Побувши там деякий час, він пішов у справах. Близько 22.00 години вказаного дня він, знаходячись в стані середнього ступеня алкогольного сп`яніння, оскільки протягом дня пив горілку та після 18.00 години вжив 4 л пива, знову прийшов до вказаної недобудованої будівлі по пр-ту Миру м. Миколаєва, щоб з`ясувати стосунки з потерпілим ОСОБА_6 з приводу сварки, що виникла між ними раніше. Там між ним та потерпілим ОСОБА_6 знову виникла сварка, в ході якої потерпілий схопив його за однією рукою схопив за футболку, а іншою намагався схопити за кадик. Після того вони обидва впали на землю, де потерпілий продовжував тримати його за футболку, а він лівою рукою схопив його за шию, а правою наніс йому близько 3-4 ударів руками в область голови. Після того, лежачи на землі, потерпілий схопив його рукою за шию, на що він у відповідь продовжив душити лівою рукою потерпілого за шию. Після спливу близько 1 хв він відчув, що потерпілий послабив свою хватку, лігши на спину, та «закотив» очі догори, після чого він перестав душити його за шию, і в цей момент потерпілий став закривати-відкривати очі, а також хрипіти й намагався вхопити ротом повітря. Тому він став надавати йому домедичну допомогу, роблячи зовнішній масаж серця протягом 1 хв, але коли він зупинявся, то потерпілий знов переставав дихати. Коли потерпілий перестав ворушитися та продовжував хрипіти, лежачи на землі, то він, зрозумів, що той помирає, і пішов викликати швидку допомогу та поліцію на місце події. Зустрівши на просп. Миру поліцейських, він повідомив їм, що убив людину й привів до того місця, де перебував потерпілий, який на той час був уже мертвим. Повернувся з поліцейськими він через 20 хвилин. До вказаного конфлікту та бійки з ним, у потерпілого був лише синець на обличчі. Інших тілесних ушкоджень та будь-яких ран зі слідами крові на тілі та голові потерпілого не було. Під час його бійки з потерпілим на місці були лише він, потерпілий ОСОБА_7 та інший чоловік з інвалідністю Времеш, який участі у вказаному конфлікті не брав, оскільки на той час спав. Зазначив, що на його шиї, а також на спині були сліди ушкоджень від дій потерпілого, про що він зазначав лікарю, коли його возили на освідування до медичного закладу, а також під час проведення судово-медичної експертизи. Заперечував факт нанесення ударів потерпілому ногами по голові та тулубу, а також жодними іншими сторонніми предметами. Також наголосив на тому, що не бажав заподіяти смерть ОСОБА_7 , а лише захищався від нього.

Показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на умисне заподіяння смерті потерпілому та заподіяв йому смерть, захищаючись від нього, спростовуються, а його винуватість у скоєному підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання про те, що працює на посаді інспектора роти реагування Управління поліції охорони в Миколаївській області. В червні 2021 року він разом із напарником ОСОБА_9 перебували на чергуванні та близько 20.00 години отримали сигнал про сварку по просп. Миру м. Миколаєва, і коли приїхали туди, то там знаходилися обвинувачений, потерпілий, особа з інвалідністю на візку та четвертий чоловік. Між ким із вказаних осіб відбувалася сварка, він не пам`ятає. Однак у всіх зазначених присутніх осіб не було наявних видимих тілесних ушкоджень. На момент їхнього прибуття конфлікт був вичерпаний й тому вони залишили вказане місце. Вказаного дня близько 22.00 години, коли вони з напарником знаходилися по просп. Миру м. Миколаєва, до них підійшов обвинувачений та повідомив про те, що вбив людину біля покинутого гуртожитку по просп. Миру, 14. Коли вони підійшли до того місця, яке показав обвинувачений, то там дійсно був виявлений труп потерпілого. Крім того, там перебував ще один чоловік з інвалідністю, який знаходився також і вдень на інвалідному візку. Після того його напарник викликав слідчо-оперативну групу. На місці ОСОБА_10 повідомив, що загиблий почав лізти до нього битися, й тому він, захищаючись, схопив потерпілого руками за шию і став душити, щоб стримати від бійки, та коли потерпілий припинив його тримати та намагатися чинити бійку, а також послабив хватку, то обвинувачений перестав його душити за шию. Жодних тілесних ушкоджень на обвинуваченому свідок не бачив. Також від обвинуваченого було чутно запах алкоголю.

Відповідно до рапорту інспектора Управління поліції охорони в Миколаївській області ОСОБА_11 від 06.06.2021, 06.06.2021 о 22.35 під час патрулювання до нього звернувся ОСОБА_3 та повідомив про смерть невідомого чоловіка, труп якого був виявлений за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з протоколом огляду місця події від 07.06.2021 та відеозапису до нього, при огляді ділянки місцевості біля буд. АДРЕСА_3 виявлено труп чоловіка з тілесними ушкодженнями в області голови, тулуба та кінцівок. Крім того, в ході огляду місця події було виявлено та вилучено фрагмент деревини, циліндричної форми, довжиною 94 см, діаметром близько 4 см; кросівок синього кольору зі шнурками з написом «Baas»; в`язану шапку; пачку від соку.

Із протоколу огляду трупа від 07.06.2021 та фототаблиці до нього слідує, що слідчим був оглянутий виявлений 06.06.2021 по АДРЕСА_3 труп ОСОБА_6 , на голові, кінцівках та тулубі якого були наявні ушкодження у вигляді синців, саден та ран. В ході огляду було вилучено одяг трупа, зразки крові, зрізи нігтів.

Із виписки з журналу реєстрації трупів обласного бюро СМЕ вбачається, що причиною смерті виявленого 06.06.2021 по пр-ту Миру, 16, трупа є механічна асфіксія, здавлення органів шиї тупим предметом.

З повідомлень директора Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.06.2021 б/н та №1769/31-2021 від 07.06.2021 вбачається, що перевіркою за обласним обліком експертної служби МВС дактилоскопічної карти трупа невідомого чоловіка, виявленого 06.06.2021 по пр-ту Миру, 16, в м. Миколаєві, встановлено збіг з відбитками пальців рук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.06.2021 вбачається, що 07.06.2021 о 01.30 годин ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, безпосередньо після вчинення злочину. В ході особистого обшуку останнього був виявлений та вилучений наступний одяг: футболка чорного кольору із принтом червоного кольору із плямами речовини бурого кольору, шорти сірого кольору із плямами речовини бурого кольору, які були поміщені до сейф-пакету ЕХР0410537; кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору з плямами речовини білого кольору, які були поміщені до сейф-пакету ЕХР0410536.

Відповідно до виписки №714 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, під час огляду ОСОБА_3 07.06.2021 о 05.50 годин останній перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладненої.

Згідно з протоколом отримання зразків для експертизи від 07.06.2021, в ОСОБА_3 07.06.2021 в період з 04.40 годин до 04.50 годин в приміщенні ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області були відібрані зрізи кінців нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом з правої та лівої руки, які поміщені до паперових пакетів, а також змиви з лівої та правої рук.

Із висновку експерта судово-медичної експертизи трупа № 2048 від 04.10.2021, яка була розпочата 07.06.2021 о 10.10 годин, слідує, що смерть ОСОБА_6 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею (600 мл темної рідкої крові), яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком. При судово-медичному дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ран в ділянці голови; саден в ділянці обличчя; синців в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок; крововиливів у м`які покрови голови; крововиливів темно-червоного кольору під павутинну оболонку в лобно-скроневих долях лівої та правої півкулі; переломів під`язикової кістки та переломів щитоподібного хряща; крововиливів у м`які тканини шиї; перелому тіла грудини в проекції прикріплення 3-го ребра з крововиливом в оточуючі тканини та переломів ребер справа 6-10 ребер по середньо-ключичній лінії з незначними крововиливами в оточуючі м`які тканини; розриву капсули печінки в проекції серпоподібної зв`язки та селезінки. Тілесні ушкодження в ділянці голови у вигляді ран, крововиливів під павутинну оболонку в лобно-скроневих долях лівої та правої півкулі, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею могли утворитися від неоднократних ударних дій тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Пошкодження в ділянці голови утворилися від ударних дій тупим предметом, контактуюча поверхня якого має ребро. У своїй сукупності вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Ступінь наявності трупних явищ свідчить, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не менше 10-12 годин. При судово-імунологічному дослідженні зразку крові встановлено, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні трупу характерних ушкоджень для самооборони не виявлено.

Згідно з висновком експерта проведеної судово-медичної експертизи № 586 від 18.06.2021, в ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна на правій гомілці, синців на лівій гомілці, саден в ділянці пальців правої кисті, які утворилися від не менш ніж чотирьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші тупі тверді предмети. За ступенем тяжкості виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта №172/Ц від 05.07.2021, кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. Під час дослідження піднігтьового вмісту обох рук потерпілого ОСОБА_6 знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Виявлені в піднігтьовому вмісті сліди крові можуть походити які від ОСОБА_6 , так і від іншої особи (осіб), в крові якої (яких) міститься виявлений антиген Н.

Із висновку експерта №171/Ц від 05.07.2021 вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. Під час проведення цитологічного дослідження фрагменту деревини, який надано на експертизу, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, сліди крові, виявлені на фрагменті деревини, могли походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься виявлений антиген Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 .

Висновком експерта №496-і від 02.08.2021 проведеної судово-медичної експертизи встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. На куртці, спортивній куртці, футболці поло (тенісці), штанах, парі шкарпеток знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що вказує на можливість походження крові від особи (осіб) з групою О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі від ОСОБА_6 .

Згідно з висновком експерта №495-і від 14.07.2021, кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/115-21/8229-БД від 21.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи одягу ОСОБА_3 встановлено, що на наданих на експертизу шортах та футболці виявлена кров людини та встановлено генетичні ознаки, які збігаються між собою та збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 .

Із висновку експерта №СЕ-19/115-21/8232-БД від 22.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи, що у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 виявлені клітини з ядрами без домішку крові та встановлені їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові, виявлені у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/115-21/8233-БД від 21.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи, при проведенні вказаної експертизи встановлені генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_6 , які наведені в таблиці результатів дослідження.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/115-21/8230-БД від 19.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи, у змиві з правої та лівої руки ОСОБА_3 виявлені поодинокі клітини з ядрами без домішка крові, генетичні ознаки яких не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 81 від 05.11.2021, обвинувачений ОСОБА_3 на момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення страждав психічним розладом змішаним розладом особистості у стані компенсації, психічним та поведінковим розладом внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом він міг повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_3 страждає психічним розладом змішаним розладом особистості у стані компенсації, психічним та поведінковим розладом внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом він повністю може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому надаючи оцінку вказаному висновку експерта з точки зору його допустимості та належності з урахуванням відповідних заперечень сторони захисту, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Положеннями статті 102 КПК України визначено вимоги до змісту висновка експерта, а саме: у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Натомість судом встановлено, що в ході досудового розслідування була призначена та проведена судово-психіатрична експертиза підозрюваного, який на даний час є обвинуваченим, ОСОБА_3 , за результатами проведення якої експертами був складений висновок № 81 від 05.11.2021.

Із вказаного висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що його зміст повністю відповідає вимогам щодо змісту висновку експерта, вказаним у ст. 102 КПК України, зокрема зазначено про те, що експерти попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків та за відмову від виконання покладених на них обов`язків за статтями 384 та 385 КК України. При цьому ні нормами КПК України, ні положеннями спеціальних законодавчих актів, які безпосередньо визначають порядок призначення та проведення судових експертиз, не передбачено обов`язку викладення у тексті відповідного процесуального документу, яким призначається експертиза, того, що саме особа, яка призначає експертизу, попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з п. 1.8 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.1998 № 53/5, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

При цьому із вищевказаного висновку експерта вбачається, що експертиза проводилася на підставі постанови слідчого та в рамках конкретного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , що вказує на правомірність та достатність підстав для проведення вказаної експертизи.

Також із вказаного висновку встановлено, що при проведенні експертизи, яка до того ж проводилася не одним, а двома експертами, останніми досліджувалися відповідні письмові матеріали, необхідні для проведення експертизи, а також здійснювалося безпосереднє дослідження обвинуваченого ОСОБА_3 шляхом спілкування з останнім та поставлення йому відповідних питань, які експерти вважали необхідними для дачі висновку. Зазначене, у свою чергу, спростовує припущення захисника про те, що проведення експертизи здійснювалося без проведення жодних досліджень та не на підставі всіх необхідних висновків.

Крім того, із вказаного висновку слідує, що за результатами проведеної експертизи судовими експертами-психіатрами були надані обґрунтовані відповіді на кожне поставлене на експертизу питання, які не містять неповних або неоднозначних висновків з приводу психічного стану ОСОБА_3 як на момент вчинення інкримінованого діяння, так і на даний час.

Вказане, у свою чергу, спростовує твердження захисника про те, що вищевказаний висновок судово-психіатричної експертизи є недопустимим доказом та не може підтверджувати психічний стан ОСОБА_3 .

Таким чином, комплекс описаних вище доказів доводить поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд не погоджується з позицією захисту щодо того, що вина обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні в умисному вбивстві не доведена, тому його дії мають кваліфікуватися як вбивство через необережність, з огляду на таке.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 221/6129/17, «стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння».

Натомість судом достеменно встановлено, ОСОБА_3 з метою заподіяння смерті іншій людині завдав множинні удари руками та ногами, взутими у кросівки, в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши йому своїми спільними діями тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Вказані висновки суду підтверджується дослідженими судом:

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що обвинувачений повідомив поліції про те, що заподіяв смерть потерпілому, тіло якого було виявлене невдовзі після заподіяння смерті;

- даними протоколу огляду місця події від 07.06.2021 з відеозаписом до нього та протоколу огляду трупа від 07.06.2021 з фототаблицею до нього про те, що на трупі ОСОБА_6 на голові, кінцівках та тулубі були виявлені ушкодження у вигляді синців, саден та ран;

- відомостями з протоколу затримання ОСОБА_3 від 07.06.2021 про те, що в ході особистого обшуку останнього був виявлений та вилучений одяг з плямами речовини бурого кольору;

- випискою №714 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 про перебування останнього в момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком експерта судово-медичної експертизи трупа № 2048 від 04.10.2021 про те, що смерть ОСОБА_6 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею (600 мл темної рідкої крові), яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком. У своїй сукупності вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. При дослідженні трупу характерних ушкоджень для самооборони не виявлено;

- висновком експерта проведеної судово-медичної експертизи № 586 від 18.06.2021 про те, що в ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна на правій гомілці, синців на лівій гомілці, саден в ділянці пальців правої кисті, які утворилися від не менш ніж чотирьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші тупі тверді предмети. За ступенем тяжкості виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта №171/Ц від 05.07.2021 про те, що сліди крові, виявлені на фрагменті деревини, вилученого під час огляду місця події, могли походити в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 ;

- висновком експерта №СЕ-19/115-21/8229-БД від 21.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи одягу ОСОБА_3 про те, що на наданих на експертизу шортах та футболці виявлена кров людини та встановлено генетичні ознаки, які збігаються між собою та збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 ;

- висновком експерта №СЕ-19/115-21/8232-БД від 22.09.2021 проведеної молекулярно-генетичної експертизи про те, що у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 виявлені клітини з ядрами без домішку крові та встановлені їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові, виявлені у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 ;

- а також особистими показаннями ОСОБА_3 про те, що він душив потерпілого за шию та наніс чотири удари кулаками по голові, та що до бійки, в ході якої він заподіяв смерть ОСОБА_6 , в останнього не було жодних ран на голові та його смерть настала саме від дій обвинуваченого, який душив його за шию до того моменту, поки ОСОБА_6 не почав хрипіти та закочувати очі догори, після чого перестав ворушитися та дихати.

При цьому судом встановлено, що зазначені докази в своїй сукупності є послідовними, не містять протиріч та узгоджуються між собою, а також повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в ході бійки з потерпілим ОСОБА_6 він не наносив йому удари руками та ногами, зокрема по тулубу. Натомість вказані показання ОСОБА_3 про те, що в ході конфлікту із потерпілим він наніс лише чотири удари в обличчя та по голові, суд розцінює як свідомо обраний спосіб захисту з метою зміни правової кваліфікації вчиненого ним діяння на менш тяжке кримінальне правопорушення.

Також суд критично оцінює твердження сторони захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілому заподіяла інший невідомий чоловік, а не обвинувачений ОСОБА_3 , оскільки судом встановлено, що до початку виникнення сварки та бійки з обвинуваченим потерпілий ОСОБА_6 вільно пересувався та не мав видимих ушкоджень на тулубі та голові, зокрема ран, від яких настала його смерть відповідно до висновку експертизи. Вказані обставини також підтверджуються і показаннями самого обвинуваченого про те, що до бійки зі ОСОБА_6 він не виявляв у потерпілого тілесних ушкоджень та ран, зокрема на голові, крім синця на обличчі, а також, що потерпілий почав втрачати ознаки життя та помер безпосередньо після того, як він наніс йому удари руками по голові та душив за шию.

Крім того, з показань обвинуваченого встановлено, що удари по обличчю потерпілому за певний проміжок часу (близько чотирьох годин) до конфлікту з ОСОБА_3 нанесла незнайома жінка, внаслідок чого у ОСОБА_6 був синець на обличчі. Зазначене спростовує припущення захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 заподіяв інший невідомий чоловік.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 припинив наносити тілесні ушкодження потерпілому та душити його за шию лише тоді, коли побачив та усвідомив, що той став задихатися та хрипіти, тобто втрачати ознаки життя, що підтверджує умисел обвинуваченого саме на заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Також не може бути доказом відсутності умислу обвинуваченого на умисне заподіяння смерті потерпілому твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_3 намагався надавати домедичну допомогу потерпілому, а також викликати швидку медичну допомогу, оскільки, по-перше, судом встановлено, що ОСОБА_3 наніс численні удари по голові та тулубу потерпілого, а також душив його за шию до того часу, поки не відчув, що останній помирає, і лише тоді він протягом однієї хвилини здійснював зовнішній масаж серця потерпілого, що очевидно є недостатнім для надання необхідної допомоги та підтримання життєдіяльності останнього. Крім того, за показаннями обвинуваченого в момент здійснення штучного масажу серця потерпілий хрипів і він розумів, що своїми діями спричинив смерть останнього.

Крім того, підтвердженням факту того, що саме обвинувачений наносив потерпілому численні удари руками і ногами по голові та тулубу, є виявлені на кінцівках обвинуваченого, якими він наносив удари потерпілому, тілесні ушкодження у вигляді садна на правій гомілці, синців на лівій гомілці, саден в ділянці пальців правої кисті, а також дані експертизи про те, що генетичні ознаки клітин з ядрами без домішку крові, виявлені у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_3 , містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 .

Не можуть бути доказами відсутності винуватості ОСОБА_3 в умисному вбивстві твердження захисника про те, що виявлений у зразках з піднігтьових зрізів потерпілого антиген Н не належить ні потерпілому, ні обвинуваченому, що вказує на те, що останній не наносив ударів ОСОБА_6 , оскільки вказане твердження є помилковим та повністю спростовується висновками проведених експертиз, в яких зазначено, що в зразках крові потерпілого ОСОБА_6 також був виявлений антиген Н (таблиця до висновку експерта 172/Ц від 05.07.2021, таблиця до висновку №171/Ц від 05.07.2021). Більш того, вказані заперечення захисника підтверджують той факт, що потерпілий не наносив жодних ударів обвинуваченому, що спростовує його твердження про те, що він захищався від потерпілого.

Крім того, не свідчать про невинуватість ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні доводи захисника про те, що на кросівках ОСОБА_3 не виявлено слідів крові, що належить потерпілому, що може підтверджувати те, що він не наносив удари ногами потерпілому, оскільки, як вказувалося вище, виявлені на ногах обвинуваченого тілесні ушкодження підтверджують факт нанесення ним ударів ногами по різним частинам тіла потерпілого, а відсутність зразків крові на кросівках пояснюється лише тим, що удари кросівками наносилися по голові та ділянках тіла, які не мали відкритих ран зі слідами крові.

Також суд враховує обставини, що передували заподіянню обвинуваченим смерті потерпілому, а саме: що саме обвинувачений прийшов до місця, де перебував ОСОБА_6 , та з метою з`ясування стосунків з останнім з приводу сварки, що виникла за чотири години до заподіяння смерті. Також потерпілий є особою, яка набагато старша за віком за обвинуваченого, що вказує на те, що у випадку, коли обвинувачений опинився у стані виникнення конфлікту та можливості настання бійки з потерпілим, він міг уникнути вказаної бійки шляхом залишення місця події або відвернути вказану бійку шляхом застосування менш шкідливих дій, аніж завдання численних ударів по голові та тулубу потерпілого, а також душіння його за шию.

Таким чином характер ударів та локалізація заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на життєво важливих органах, вказують на те, що нанесення ударів не були випадковими та хаотичними, а навпаки зосереджені на життєво важливих органах. Крім того, ОСОБА_3 продовжував завдавати ударів аж доки не досяг бажаного результату та припинив свої дії після того, як потерпілий став втрачати ознаки життя, що виключає можливість характеризувати дії обвинуваченого як необережні.

При цьому оскільки відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого ОСОБА_3 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому суд позбавлений права змінювати обсяг та обставини пред`явленого йому обвинувачення з урахуванням усіх встановлених судом обставин кримінального правопорушення щодо того, яким саме чином обвинувачений завдавав тілесні ушкодження потерпілому, що спричинили смерть останнього. Попри це, встановлені судом обставини щодо того, чим, яким чином та до якого моменту ОСОБА_3 завдавав удари потерпілому, внаслідок чого заподіяв смерть останньому, однозначно доводять поза розумним сумнівом, що умисел обвинуваченого ОСОБА_3 був направлений саме на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

За такого, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, які визнаються судом достатніми та взаємозв`язаними між собою для ухвалення обвинувального вироку щодо нього за вчинення умисного вбивства.

Таким чином, версія сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не мав умислу на вбивство ОСОБА_6 , повністю спростовується здобутими доказами та не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Також судом не встановлено, що заподіяння ОСОБА_3 смерті потерпілому могло відбуватися при перевищенні меж необхідної оборони, з огляду на таке.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 154/215/19, вбачається, що «відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Згідно ч. 3 ст. 36 КК, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах».

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 290/33/19, «до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна. Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже і для того, хто обороняється. На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання».

Натомість із сукупності досліджених судом доказів (висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 № 2048 від 04.10.2021, висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_3 № 586 від 18.06.2021; висновку експерта №СЕ-19/115-21/8229-БД від 21.09.2021, висновку експерта №СЕ-19/115-21/8232-БД від 22.09.2021) встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження в ділянці голови у вигляді ран, крововиливів під павутинну оболонку в лобно-скроневих долях лівої та правої півкулі, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею, які могли утворитися від неоднократних ударних дій тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Смерть ОСОБА_6 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, розриву капсули печінки та селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею (600 мл темної рідкої крові), яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком. При дослідженні трупу характерних ушкоджень для самооборони не виявлено.

Також в обвинуваченого ОСОБА_3 не було виявлено жодних тілесних ушкоджень в області шиї та спини, на наявності яких він наголошував у своїх показаннях, що спростовує його твердження про те, що потерпілий ОСОБА_6 душив його за шию та заподіяв тілесні ушкодження, внаслідок чого він був змушений захищатися та наніс йому удари у відповідь, а також продовжив душити потерпілого до того моменту, поки останній не перестав його тримати за горло. Натомість виявлені в ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді садна на правій гомілці, синців на лівій гомілці, саден в ділянці пальців правої кисті підтверджують той факт, що останній дійсно наносив численні удари руками та ногами по різним частинам тіла та голові потерпілого ОСОБА_6 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

Крім того, на шортах та футболці ОСОБА_3 виявлена кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , а у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 виявлені клітини з ядрами без домішку крові, генетичні ознаки яких містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 , що також підтверджує той факт, що обвинувачений саме кулаками та ногами наносив удари по голові та тулубу потерпілого до моменту заподіяння смерті останньому.

Таким чином, з досліджених судом доказів не вбачається, що ОСОБА_6 за обставин даної справи застосовував будь-яку фізичну силу або вчинив інші активні агресивні дії, які могли би становити реальну загрозу життю або здоров`ю ОСОБА_3 , що, у свою чергу, могло б вказувати на факт його перебування в стані необхідної оборони, за умов якої останній був змушений захищатися від таких дій. Навпаки кількість виявлених на тілі потерпілого та на кінцівках обвинуваченого, якими він наносив удари потерпілому, тілесних ушкоджень вказує на те, що ОСОБА_3 наніс численні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_12 , чим заподіяв йому ряд окремих тілесних ушкоджень, кожне з яких є тяжким, від яких настала смерть останнього в короткий проміжок часу після їх нанесення. Крім того, згідно з показаннями обвинуваченого він припинив свої дії, пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому, лише тоді, коли відчув, що в останнього виникли проблеми із життєдіяльністю, оскільки той став хрипіти та «закотив» очі, після чого перестав ворушитися та невдовзі помер. Вказане, у свою чергу, свідчить про те, що умисел ОСОБА_3 , який не перебував в даному випадку в стані необхідної оборони, був направлений саме на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Отже, встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_6 , який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_3 , що могло б викликати в останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. За місцем проживання та колишньої роботи характеризувався позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також з ним проживає дитина його дружини. Перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «РПП внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена». На психіатричному обліку не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає з`явлення із зізнанням, оскільки наявність вказаної обставини підтверджується як показаннями самого обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_8 , про те, що ОСОБА_3 сам підійшов до поліцейських, повідомив їм про вбивство потерпілого та привів до місця, де був виявлений труп ОСОБА_6 .

Суд не визнає, зазначене стороною захисту в якості пом`якшуючої обставини щире каяття обвинуваченого, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому діянні. Також вказана обставина може бути визнана такою, що пом`якшує покарання лише в тому разі, коли щире каяття було дієвим і включає в себе активні дії. Натомість суд враховує, що ОСОБА_3 жодного жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не висловив, належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та її осуду не зробив, лише зазначав про те, що заподіяв смерть потерпілому, захищаючись від нього.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наявність якого підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_8 та випискою №714 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 .

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення (кількості та механізму нанесення обвинуваченим ударів потерпілому), особи обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, не працює, характеризується позитивно, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря нарколога, відсутність у нього щирого каяття, його дій після вчинення злочину (викликав поліцію та залишався на місці злочину), а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягають скасуванню.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурор не звертався з клопотанням про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 07.06.2021 до 26.01.2022 включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: фрагмент деревини циліндричної форми довжиною 94 см, кросівок синього кольору із шнурками з написом «Baas», в`язану шапку, пачку від соку, нігті трупа з піднігтьовим вмістом, зразок крові трупа, шорти світлого кольору, футболку чорного кольору, зрізи нігтьових пластин з пальців обох рук ОСОБА_3 , змиви з рук ОСОБА_3 , одяг трупа знищити.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.06.2021 у справі №489/3572/21, - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 15642 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 86 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1