Справа №345/2131/21
Провадження № 1-кп/345/285/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, громадянина України, раніше судимого, востаннє 02.11.2022 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи та погрозу вбивством і в потерпілої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, а також домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 18.03.2021 року біля 13.00 год. прийшов до території домоволодіння за в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 .. Пошкодивши замок та ланцюг, який використовувався для перешкоди доступу сторонніх осіб, відчинив металеві ворота та проник на територію вказаного домоволодіння де вчинив словесний конфлікт з власником ОСОБА_6 та пошкодив його майно.

Продовжуючи злочинну діяльність 11.05.2021 року біля 19.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю проживання АДРЕСА_1 вчинив словесний конфлікт з сестрою ОСОБА_8 , в ході якого схопив її за волосся та повалив на підлогу. Після цього наніс їй вісім ударів кулаками обох рук в ділянку голови, шість ударів правою ногою в ділянку живота, дістав з правої кишені кухонний ніж та висловлюючи при цьому словесні погрози вбивством та демонстрації при цьому ножа, приставив ніж до горла ОСОБА_8 та здійснив ним три порізи в ділянці шиї. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження ,які згідно висновку експерта від 04.06.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я .

Також, 04.10.2021 року ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання АДРЕСА_1 біля 05.00 год. вчинив відносно сестри ОСОБА_8 сварку в ході якої ображав її нецензурною лайкою,образливо чіплявся , погрожував та шарпав за одяг, що призвело до психологічних страждань потерпілої

23.10.2021 року ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю проживання АДРЕСА_1 о 10.00 год. вчинив відносно сестри ОСОБА_8 сварку в ході якої ображав її нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою та шарпав за одяг, що призвело до психологічних страждань потерпілої

24.10.2021 року ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по місцю проживання АДРЕСА_1 о 11.00 год. вчинив відносно сестри ОСОБА_8 конфлікт в ході якого ображав її нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою та шарпав за одяг. Після цього зняв зі своїх штанів ремінь умисно наніс їй ним удари в різні частини тіла, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, просив його суворо не карати.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд обрати його підзахисному міру покарання, що не пов`язану із позбавленням волі, відмовити у задоволенні цивільного позову, пред`явленому потерпілим ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України 2 роки обмеження волі; за ч. 1 ст. 129 КК України 6 місяців арешту; за ст. 126-1 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Потерпіла ОСОБА_8 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд суворо обвинуваченого не карати.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 просив суд задоволити позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, а щодо визначення міри покарання обвинуваченому погодився із думкою прокурора.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, його вина доведена наступними доказами:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2021 року та фото таблицею до нього, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 за участю потерпілого ОСОБА_6 , на якому він розповів про обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме незаконного проникнення на територію його домоволодіння та пошкодження ним його майна ,що мало місце 18.03.2021 року;

-показами потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що із ОСОБА_4 знайомий давно, вони разом працювали на ВАТ «Карпатнафтохім». 01.11.2020 пізно ввечері обвинувачений прийшов до потерпілого і гримав палкою по дверях, маючи при цьому у руках ніж. З даного приводу ОСОБА_6 викликав працівників поліції, які забрали ОСОБА_4 15.03.2021 приблизно о 16.30 год. обвинувачений прийшов до потерпілого на подвір`я та каменем розбив склопакет у дверях. Останній знову викликав поліцію. Однак, через три дні ОСОБА_4 прийшовши на подвір`я потерпілого, побачив, що ворота закриті та почав кидати камінням. Приїхали працівники поліції, проте обвинувачений втік. Цього ж дня, приблизно в обідній час, ОСОБА_4 пошкодив замок та обмежувальний ланцюг хвіртки, зайшов на подвір`я будинку ОСОБА_6 та почав вчиняти хуліганські дії, а саме, розбив скло у віконній рамі літньої кухні. Потерпілий також зазначив, що обвинувачений регулярно погрожує йому.

-показами свідка ОСОБА_9 , яка являється дружиною ОСОБА_6 , та яка ОСОБА_4 декілька разів вчиняв хуліганські дії відносно них, а саме кидав каміння в будинок, вибивав вікна та вимагав у його чоловіка грошей. У березні 2021 року ОСОБА_4 пошкодивши замок хвіртки зайшов на подвір`я їхнього будинку та почав поводити себе агресивно, розбив вікно літньої кухні. Коли вона вийшла на подвір`я ОСОБА_4 замахнувся на неї , щоб вдарити, однак чоловік відштовхнув його. Вони повалили ОСОБА_4 на землю та викликали поліцію;

-показами свідка ОСОБА_10 , який являється працівником поліції та який виїжджав на виклик до сім`ї ОСОБА_11 , пояснив суду, що на місці події він затримував обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 розповів, що останній незаконно проник до його будинковолодіння та пошкодив його майно. Він бачив пошкоджений замок та обмежувальний ланцюг хвіртки, а також вм`ятини на фасаді житлового будинку.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушені за ч.1 ст. 162 КК України у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

По епізоду погрози вбивством ОСОБА_8 при наявності у потерпілої реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози вина ОСОБА_4 повністю доведена в судовому засіданні сукупністю доказів, зокрема:

-заявою від ОСОБА_8 від 12.05.2021 року про кримінальне правопорушення в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який систематично знущається над нею,застосовує фізичну силу внаслідок чого наніс їй тілесні ушкодження;

-висновком експерта судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 04.06.2021 року №118, згідно якого у неї виявлені тілесні ушкодження: синці в ділянці голови, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, перелом коронкової частини 3-го зуба на верхній щелепі зліва, синець та різані рани шиї, які можуть відповідати терміну вказаному в постанові. Різані рани утворились від дії ріжучих гострих предметів, могли утворитись внаслідок нанесених ударів такими предметами по шиї, а решта описані вище тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими предметами у вказані вище ділянки. Різані рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а решта описаних вище тілесних ушкоджень відносяться до легких;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2021 року та фото таблицею до нього, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 за участю потерпілої ОСОБА_8 на якому вона розповіла про обставини вчинення відносно неї з боку ОСОБА_4 погрози вбивством, що мало місце 11.05.2021 року;

-протоколом огляду речей від 08.06.2021, яким оглянуто предмет зовні схожий на ніж, який складається з пластмасового руків`я коричневого кольору, закріплюється на дві кнопки та має металеву оковку біля клинка, та клинка довжиною 9,5 см. з надписом INOX.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.129 КК України у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати, як погрозу вбивством і у потерпілої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Також, окрім визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України, його вина у їх вчиненні підтверджується наступними доказами:

-протоколом про прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення відносно неї братом ОСОБА_4 домашнього насильства від 05.10.2021;

-вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2021, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, так як він вчиняв домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_8 ;

-постановами Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2021, 27.09.2021 згідно з якими ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії не тяжких злочинів та проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення домашнього насильства, неодноразово протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, повністю визнав себе винуватим.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини, не наполягання потерпілої ОСОБА_8 на суворому покаранні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1 КК України - у виді обмеження волі, з урахуванням відношення винного до скоєного та думки потерпілої, яке буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України суд застосовує правила складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2022 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців арешту, які він не відбув.

Згідно ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Остаточне покарання суд визначає, керуючись правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2022 року.

Щодо цивільного позову, заявленого позивачем, суд зазначає наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на його користь 2826,55 гривень матеріальної шкоди, 5 000,00 гривень моральної шкоди та 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди та понесених внаслідок даного конфлікту витрат потерпілий долучив до матеріалів справи копії товарних чеків вартості заміненого пошкодженого обвинуваченим сайтингу становить 776,55 грн., вартості заміни склопакетів та ремонту дверей на загальну суму 2 050,00 гривень, тому суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 2826,55 гривень матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 23 ЦК встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого цивільному позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у його тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягаю частковому задоволенню і вважає достатнім для компенсації моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого/цивільного відповідача на користь потерпілого/цивільного позивача 3 000 гривень.

Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 уклав з адвокатом ОСОБА_7 угоду про надання правової допомоги та сплатив визначену договором вартість послуг в загальній сумі 7000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 31.05.2021, тому суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 7000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування на даному етапі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі;

за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді 6 місяців арешту;

за ст. 126-1 КК України у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Керуючись правилами ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2022 року, у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці обмеження волі.

Після набрання вироком законної сили, затримати ОСОБА_4 та направити до місця відбування покарання.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Речові докази:

предмет, зовні схожий на ніж; дерев`яну палицю довжиною 132 см. діаметром 43 мм, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

навісний замок з ланцюгом, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 ;

оптичний носій інформації марки «MyMedia», типу CD-R, із аудіо записом повідомлення ОСОБА_9 на лінію «102», який знаходиться при матеріалах судової справи №345/2131/21 залишити при даних матеріалах.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2826,55 грн. матеріальної шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя