Справа № 362/4719/22
Провадження № 1-кп/362/622/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28 лютого 2022 року за № 0000557 щодо
ОСОБА_4
ОСОБА_3
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною 1 статті 115 КК України.
У судове засідання прибули:
прокурор ОСОБА_5 ;
обвинувачений ОСОБА_3 ;
обвинувачений ОСОБА_4 ;

захисник ОСОБА_6 ;

захисник ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції).

Суд установив:
У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_5 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення, може переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити новий злочин.

У судовому засіданні прокурор підтримав указане клопотання.
Захисник, позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , проти задоволення клопотання заперечив, зауваживши на відсутності будь-яких викладених у клопотанні прокурора ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, необґрунтованості клопотання та відсутності відповідних доказів.
Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
Суд установив, що під час досудового розслідування слідчим суддею застосовано та в подальшому продовжено щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з підстав наявності ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме того, що останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Що стосується аргументів сторони захисту про необґрунтованість клопотання прокурора, суд зауважує на такому.
На даній стадії судового процесу суд, як суд, установлений законом для розгляду справи по суті, не має права вирішувати такі питання, як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів. Дані категорії можуть були лише предметом оцінки слідчого судді на стадії досудового розслідування, яке закінчується спрямуванням обвинувального акту до суду. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що суддя не може приймати участь в подальшому розгляді справи як такий, що вже надасть відповідні висновки щодо доказів та обґрунтованості підозри, оскільки вони межують з доведенням винуватості, як і передчасно впливають на оцінку доказів та висновків щодо доведення винуватості поза розумним сумнівом, тобто на неупередженість до виходу до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по суті. Бо оцінка обґрунтованості підзори полягає в оцінці матеріалів кримінального провадження, які відповідають вимогам статті 84 КПК України та дають підстави для ухвалення рішення в порядку статті 94 КПК України.
Більше того, за правилами частини 5 статті 291 КПК України, яка визначає вимоги до обвинувального акту та чіткий перелік документів, які до нього додаються, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Наразі суд лише на стадії підготовчого судового засідання, а отже надання та дослідження доказів на предмет обґрунтованості підозри є неможливим.
Ці висновки також ґрунтуються на загальних засадах кримінального провадження, визначених положеннями статей 7, 17, 22, 23, 26 КПК України, якими визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Отже, такий розсуд суду дає обґрунтовані підстави вважати, що положення глави 18 КПК України застосовуються судом під час судового розгляду лише у тій частині, що не суперечать загальним положенням судового провадження.
Тож суд, оцінуючи клопотання прокурора, бере до уваги лише той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.
Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення захисника й обвинуваченого, оцінюючи відомості про особу останнього, наведені ним і захисником у судовому засіданні, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та його незмінності.
Що стосується аргументів прокурора про наявність передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризиків, а саме щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інший злочин, суд зазначає, що відповідно до доданої до клопотання, що розглядається, ухвали слідчого судді, останній констатував відсутність таких ризиків. У судовому засіданні й у клопотанні, що розглядається, прокурор жодним чином не обґрунтував наявності таких ризиків, а тому останні судом не враховуються.
Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі данні, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.
На думку суду, саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особистості обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.
Поряд із цим суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 315 КПК України в редакції Закону № 2690-IX від 18 жовтня 2022 року під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
У випадку, що розглядається, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 вже обрано.
Отже, клопотання прокурора належить задовольнити частково.
Керуючись статтями 110, 177-178, 182-183, 194, 196, 314-317, 615 КПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити клопотання прокурора частково.

2. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Києва, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час (у період з 22:00 по 06:00 годин) на строк шістдесят днів, а саме до 23 січня 2023 року включно.

3. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

3.1. не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. кожного дня на період дії цієї ухвали;

3.2. з`являтися на виклики суду в установлений час;

3.3. уникати від спілкуванні зі свідками у даному кримінальному провадженні.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

5. Роз`яснити, що працівники органів Національної поліції України з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися до його житла, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

6. Направити копію цієї ухвали для виконання та контролю до Білоцерківського РУП ГУНП України в Київській області.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Повний текст ухвали оголошено 25 листопада 2022 року.

Суддя ОСОБА_1