ЄУН № 337/2104/22
Провадження 1-кп/337/60/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на те що, підстав для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, раніше встановлені судом ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та надалі вчиняти кримінальні правопорушення - не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що його мати потребує стороннього догляду.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, просить змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, зазначив, що його мати потребує стороннього догляду, що підтверджується наданим ним раніше суду довідками при розгляді аналогічних клопотань.

Прокурор за клопотанням обвинуваченого заперечив.

Вислухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, у тому числі переховуватися від суду та вчиняти тиск на свідків.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, свою причетність до якого заперечив. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, в т.ч. за аналогічне кримінальне правопорушення. В межах даного кримінального провадження він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, у зв`язку з чим у випадку визнання його винуватим покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі, до взяття під варту офіційно не працював, офіційних джерел доходу не мав, - все це у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність відбуття покарання, у разі доведеності його вини, може переховуватися від суду, та впливати на свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки за доводами прокурора, саме пояснення цих свідків у сукупності з іншими доказами, мають вирішальне значення для доведення провини останнього в інкримінованому злочині, причетність до якого обвинуваченим наразі заперечується. Так, зокрема, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачений пред`являв до нього претензії щодо його викриття, при цьому погрожував йому.

Також суд приймає до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, перешкоджанню кримінальному провадженню.

Ризик у вигляді можливості вчиняти кримінальні правопорушення, що передбачений п 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі відсутній, оскільки обвинувачений ізольований від суспільства, про що суд зазначав у попередніх ухвалах, прийнятих з аналогічних клопотань прокурора.

Таким чином, суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3, ч. 1 ст.177 КПК України, та приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як інші, більш м`які, запобіжні заходи, при відсутності доказів підтвердження існування міцності соціальних зав`язків, в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , наданим суду довідкам про стан здоров`я матері судом була надана оцінка при розгляді попередніх клопотань про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» до 26 березня 2023 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, захиснику, прокурору та ОСОБА_7 - для відома.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1