Справа № 309/592/23
Провадження № 1-кп/309/46/23
21 лютого 2023 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства, та вирішити питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано тим, що ОСОБА_4 06.07.2022 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно наказу командира військової частини від 06.07.2022 №134, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС- НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з моменту призову солдата ОСОБА_4 на військову службу за мобілізацією, на особливий період та його відправлення до військової частини НОМЕР_1 тобто з 06.07.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102 IX від 24.02.2022 в Україні із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.03.2021 №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Надалі, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21.04.2021 №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб із одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.
Натомість ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 займаючи посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, 31.10.2022 близько 09 год. 00 хв. без відповідного дозволу командування, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 та був незаконно відсутній на військовій службі із 31.10.2022 по 10.12.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби 31.10.2022 близько 09 год. 00 хв. без відповідного дозволу командування, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 та був незаконно відсутній на військовій службі із 31.10.2022 по 10.12.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.
У зв`язку із викладеним 27.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; актом службового розслідування від 31.10.2022; іншими матеріалами даного кримінального провадження.
У зв`язку із викладеним а також, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України, 05.01.2023, відносно ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. 00 коп.
Строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 27.02.2023.
31.01.2023 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до Хустського районного суду для розгляду по суті.
Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, з метою запобігання можливого ухилення від суду а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення з метою ухилення від кримінальної відповідальності, можливого впливу на свідків виникла необхідність в обранні відносно ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на те, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили своєї актуальності, у зв`язку тим, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з врахуванням обставин вчинення злочину, з метою запобігання можливого ухилення від суду, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України, передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України поза межами пункту пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України.
Окрім того, ОСОБА_4 може переховуватись на непідконтрольній території України, вважаючи обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти армії російської федерації, а також відсутності, у зв`язку із цим, відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них Законом функції.
Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, враховуючи також той факт, що свідки на стадії судового розгляду ще не допитувались.
Також, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи аналогічне кримінальне правопорушення тому в якому, на даний час обвинувачується.
Прошу суд звернути увагу на те, що ОСОБА_4 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення - військовослужбовцем, а відтак відмова у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від проходження військової служби та пов`язаного із ухиленням від виконання обов`язків військової служби.
Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків для дачі показів в суд, чи самому не з`являтись у судове засідання з метою його зриву.
На думку сторони обвинувачення, докази про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є вагомими та достатніми.
В разі встановлення вини, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років,
Обвинувачений ОСОБА_4 має низькі соціальні зв`язки, не одружений, дітей віком до 18 років на утриманні не має.
Необхідно також врахувати, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований і не пов`язаний трудовими зобов`язаннями з жодним роботодавцем.
Разом з цим, наявність у ОСОБА_4 судимості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та розгляд відносно нього Хустським районним судом обвинувального акту за ст. 126-1 КК України, створює репутацію обвинуваченому, як зухвалої, суспільно-небезпечної особи, схильної до протиправної діяльності, яка не стає на шлях виправлення, а застосовані до нього процесуальні заходи виховання є недостатньо ефективними.
Вивченням особи обвинуваченого, на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кодексом.
Крім того, ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається, зокрема, у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114"2, 258-2585, 260, 261,402- 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Також під час винесення рішення слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому, а також створить передумови для вчинення військовослужбовцями аналогічних кримінальних правопорушень, що як наслідок призведе до підриву авторитету Збройних Сил України, ухилення громадян України та військовослужбовців від виконання ними Конституційних обов`язків щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України та підрив боєздатності армії - Збройних Сил України в умовах прямої збройної агресії російської федерації.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Просив суд урахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час іспитового строку, а отже існує ризик, що перебуваючи га волі він може ухилитися від суду. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які є його товаришами по службі. ОСОБА_4 проживає на території Закарпатської області, яка межує з країнами ЄС, а отже є ризик, що він може втекти за кордон. Враховуючи викладене та низькі соціальні зв`язки ОСОБА_4 , інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечив проти обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що клопотання прокурора не є достатньо обґрунтованим. ОСОБА_4 не впливатиме на свідків та не буде ухилятися від суду. Він має місце проживання у м.Хуст де справа і розглядається, під час досудового розслідування з`являвся на виклики. Щодо можливості призначення справи до судового розгляду, то заперечень з цього приводу не має.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказує, що в нього наявна хвороба, яка унеможливлює тримання його під вартою. У СІЗО йому не зможуть надати кваліфіковану медичну допомогу. У нього відсутні близькі родичі, які б могли зробити йому передачу в СІЗО. Ухилятися від суду він не буде. Він має постійне місце проживання у м.Хуст. Щодо можливості призначення справи до судового розгляду, то заперечень з цього приводу не має.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.
Так, обвинувальний відповідає вимогам КПК України і поверненню прокурору не підлягає.
Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.
Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.
Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні
Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді - прокурор, обвинувачений, захисник.
Стосовно обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу суд зазначає наступне.
Кримінальним процесуальним кодексом України вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду.
Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченому закінчується 27.02.2023 року.
Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт складено та затверджено 31 січня 2023 р. та до суду його передано 09.02.2023 року. В цей же день обвинувальний акт щодо обвинуваченого суд прийняв до своєї юрисдикції, відповідно до суду перейшли повноваження щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 було висунуто обвинувачення за ч.5 ст. 407 КК України
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах.
В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, уродженець м. Хуст, мешканець АДРЕСА_2 , неодружений, не працюючий, раніше судимий вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 17.12.2021 за ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 74 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки. На цей час свідки в даному кримінальному провадженні судом ще не допитані, обвинувачений обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані п.п.1-3 ч.1 ст. 177, п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.
При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, у цей період, закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. Посилання сторони захисту на те, що ризики є неналежно обґрунтовані. Суд відхиляє з підстав наведених вище.
Посилання ОСОБА_4 на те, що він за станом здоров`я не може триматися під вартою з огляду на наявність у нього хвороби, суд відхиляє, позаяк не надано жодних медичних документів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_4 таких проблем зі здоров`ям, які б виключали можливість перебування його під вартою, а також щодо неналежного його лікування в приміщенні СІЗО. З долученої в судовому засіданні довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що ОСОБА_4 визнаний обмежено придатним до військової служби протипоказана служба в десантно-штурмових військах, спецспорудах та в плавучому складі, що не свідчить про наявність у ОСОБА_4 тяжкої хвороби, яка б унеможливлювала його тримання під вартою. Відтак у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту слід відмовити.
Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.
З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України. У свою чергу клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`яких суд відхиляє з підстав, наведених вище.
Згідно абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261,402- 405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем і обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України в умовах воєнного стану, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 314-316, 331, 369 КПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України, на «01» березня 2023 року на «15» год. 30 хв..
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме по 21 квітня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 лютого 2023 р. о 08 год. 30 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1