Номер провадження: 11-сс/813/163/23
Справа № 522/243/23 1-кс/522/105/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000393 від 12.12.2022 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 січня 2023 року.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000393 від 12.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування на строк до 04.03.2023.

Визначено розмір застави у сумі 3 220 800 грн.

У разі внесення застави та звільнення з-під варти ОСОБА_8 , покладено виконання обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , не погоджуючись із постановленим рішенням слідчого судді, в апеляційній скарзі зазначає обставини затримання ОСОБА_8 , вказуючи про незаконність таких дій. Посилаючись на зміст обставин кримінального провадження, апелянт указує на відсутність обгунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та мотиви сторони обвинувачення сфальсифікувати докази щодо особи, інтереси якої адвокат представляє. Зазначає, що всупереч вимог ст.89 КПК України слідчий суддя вдався до оцінки доказів у справі, що не вправі здійснювати на даній стадії кримінального провадження. Захисник звертає увагу на порушення слідчим суддею положень ст.177, 178, 182, 184, 194 КПК України, зокрема формальність підходу при обґрунтуванні висновків про існування ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Апелянт наголошує про те, що слідчим суддею допущено неправильне тлумачення змісту позицій Європейського суду з прав людини. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не враховано ті обставини, що ОСОБА_8 позитивно характеризується на роботі та за місцем проживання, має відзнаки та нагороди, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та утримає матір похилого віку, яка має інвалідність та потребує догляду. Також апелянт указує на те, що сама по собі тяжкість імовірного покарання не може бути підставою для застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Заперечує обставини того, що ОСОБА_8 може ухилитись від органів досудового розслідування та суду. Зазначає, що свідки у справі, які є підлеглими ОСОБА_8 вже допитані, а тому не доведено обставин того, що він впливатиме на них. Апелянт зазначає про наявність механізмів, які існують задля усунення вказаного ризику, зокрема, перебування у відпустці ОСОБА_8 або ж його відсторонення від посади. Крім того, злочини, які ставляться в провину ОСОБА_8 є закінченими, а стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які свідчать про можливість їх продовження. Також не доведено наявність мети ухилення ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має намірів виїхати за кордон, не має паспортів інших держав, не має бізнесу або ж майна за кордоном та має міцні соціальні зв`язки саме на території України. Вважає, що позбавлення свободи ОСОБА_8 було свавільним, а визначений йому розмір застави є завідомо непомірним. Апелянт посилається на те, що грошові кошти, знайдені за місцем проживання ОСОБА_8 , належать не тільки йому, а і його дружині, повнолітній донці, сестри дружини. Інше нерухоме майно не може бути предметом застави. Застава у визначеному слідчим суддею розмірі була внесена десятьма різними людьми, що не вказує про помірність її розміру саме для ОСОБА_8 ..

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмови в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 із визначенням застави в розмірі 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 220 800 грн. Визнати незаконним затримання ОСОБА_8 , тримання його в ІТТ та негайно звільнити ОСОБА_8 ..

Позиції сторін.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, яку було подано захисником ОСОБА_9 , просили її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 23 години до 05 години.

Подані до початку апеляційного розгляду захисником ОСОБА_7 зміни до апеляційної скарги не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.403 КПК України вона не має права змінювати та доповнювати апеляційну скаргу, яку було подано іншим апелянтом.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви суду.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цих вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано в повній мірі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.12.2020 на підставі розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації №210/к-2020 ОСОБА_8 призначено на посаду заступника голови Одеської обласної державної (на теперішній час військової) адміністрації.

В той же час, в Одеській обласній військовій (державній) адміністрації працює потерпіла у даному кримінальному провадження, у якої з ОСОБА_8 склалися службові взаємовідносини.

Встановлено, що слідчими ГСУ НП України 24.11.2022 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000435 від 25.05.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого, ч.5 ст.191 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за місцем мешкання ОСОБА_8 та вказаної потерпілої проведено обшуки.

Таким чином, слідчими ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000435 від 25.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке розслідується щодо посадових осіб Одеської обласної військової (державної) адміністрації.

Так, слідчий відповідно до примітки ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції», є посадовою службовою особо, яка займає відповідальне становище.

В період з 24.11.2022 по 09.12.2022, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, у ОСОБА_8 , який дізнавшись про стурбованість потерпілої подіями щодо здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив заволодіти майном потерпілої шляхом зловживання довірою останньої, шляхом створення уявної можливості надання через нього неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, за не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття вищевказаного кримінального провадження, не маючи при цьому наміру виконувати прийняті на себе зобов`язання по передачі неправомірної вигоди слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 25.05.2022, а переслідуючи ціль привласнити ці кошти.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заволодіння грошовими коштами потерпілої, 09.12.2022 приблизно об 11 год. 10 хв. ОСОБА_8 прийшов до службового кабінету останньої, який знаходиться в Одеській обласній військовій (державній) адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 4 та попросив її вийти з ним до внутрішнього двору установи для спілкування, та потерпіла погодилась на пропозицію останнього.

Того ж дня, 09.12.2022 приблизно в 11 год. 10 хв., перебуваючи у внутрішньому дворі будівлі, яку використовує Одеська обласна військова (державна) адміністрація за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного плану до кінця, почав схиляти потерпілу до необхідності передати йому грошових коштів у сумі 35 тисяч доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 09.12.2022 становило 1 279 901 грн.), нібито в якості неправомірної вигоди для службових осіб, що можуть вплинути на хід та результати досудового розслідування кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме: начебто за не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття вищевказаного кримінального провадження, в тому числі, пропонуючи схеми заволодіння грошовими коштами обласного бюджету шляхом організації укладення фіктивних договорів на отримання необхідної суми грошових коштів.

В подальшому, 17.12.2022 близько 12 год. 50 хв. потерпіла зустрілася з ОСОБА_8 у внутрішньому дворі Одеської обласної військової (державної) адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 4, та остаточно повідомила, що не бажає брати участь у протиправних схемах виводу бюджетних грошових коштів, на що ОСОБА_8 повідомив, що йому не принциповий механізм отримання грошових коштів від потерпілої, а також, вводячи в оману та повідомляючи потерпілу, що він веде перемовини стосовно кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме: начебто за не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття вищевказаного кримінального провадження.

Тоді ж, ОСОБА_8 , оцінюючи ситуацію та бажаючи заволодіти грошовими коштами потерпілої, спостерігаючи за поведінкою останньої, яка не бажає приймати участь в незаконних укладеннях договорів та вагається щодо доцільності передачі грошових коштів, повідомив, що буде намагатися зменшити суму грошових коштів для слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022, які необхідно передати додатково, намагаючись створити тим самим довірливі стосунки між ним та потерпілою.

В подальшому, 30.12.2022 року приблизно об 11 год. 12 хв. перебуваючи в приміщенні Одеської обласної військової (державної) адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 4, реалізуючи свій раніше розроблений злочинний план до кінця, діючи з тим же корисливим мотивом, ОСОБА_8 підійшов до неї та, зловживаючи її довірою, самостійно зменшив раніше названу потерпілій суму грошових коштів до 27 тисяч доларів США, повідомивши останній, що вона має передати йому грошові кошти за начебто не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України до 06.01.2023.

У подальшому, 03.01.2023 приблизно об 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні Одеської обласної військової (державної) адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 4, діючи з тих же з корисливих мотивів та з метою особистого протиправного незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої, особисто отримав від останньої 27 тисяч доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом 03.01.2023 складає 987 352 грн. 2 коп.), які начебто мав передати в якості неправомірної вигоди слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000435 від 25.05.2022, за не притягнення потерпілої до кримінальної відповідальності в рамках здійснення досудового розслідування по іншому кримінальному провадженню № 0000435 від 25.05.2022.

Разом з цим, ОСОБА_8 свою обіцянку потерпілій щодо передачі грошових коштів в якості неправомірної вигоди не мав наміру виконувати, а грошовими коштами у сумі 27 тисяч доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом 03.01.2023 складає 987 352 грн. 2 коп.), які отримав 03.01.2023 о 14 год. 35 хв. від потерпілої, заволодів шляхом зловживання довірою для використання на власний розсуд.

03.01.2023 року о 18 годині 28 хвилин ОСОБА_8 затримано у порядку ст.208 КПК України.

04.01.2023 року о 17 годині 55 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

05.01.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах; ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України - закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, у тому числі: протоколом допиту потерпілої, протоколами обшуків, показаннями свідків, які є працівниками ООВА та виконували вказівки ОСОБА_8 ..

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчим суддею встановлено, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 дає підстави вважати, що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування (наприклад на тимчасово окупованих територіях), а з урахуванням того, що Одеська область, межує з Республікою Молдова та непризнаною республікою Придністров`я, в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчинення яких він підозрюється, є реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території іншої держави.

Крім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України) незаконно впливати на заявника та свідків, в тому числі понятих, співробітників Одеської обласної військової (державної) адміністрації, деякі з яких є його підлеглими, з метою уникнути покарання у випадку ухвалення судом обвинувального вироку. За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень, маючи стійкі зв`язки з посадовими особами в Одеській області, може використовувати посаду заступника голови Одеської обласної державної адміністрації задля впливу на свідків, у тому числі з числа підлеглих йому працівників, які вже допитані у вищевказаному органі та які на даний час ще установлюються органом досудового розслідування.

Слідчим суддею зауважено про те, що потерпілою у кримінальному провадженні подано заяву про застосування до неї окремих заходів безпеки відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та відповідно до ч.5 ст.290 КПК України, видалені окремі відомості через побоювання потерпілої за своє життя та здоров`я, враховуючи особу правопорушника, його соціальний статус та зв`язки.

Також, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вище вказаних злочинів передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що в сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однією людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, вирішуючи питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 220 800 грн., слідчий суддя врахував розмір попередніх матеріальних збитків унаслідок особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , у розмірі 27 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.01.2023 року складало 987 352 грн. 02 коп., майновий стан підозрюваного, про який свідчать, зокрема, виявлені в ході обшуків за місцем його проживання грошові кошти.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин справи, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя зазначив, що вище визначений розмір застави є помірним для підозрюваного ОСОБА_8 та здатний забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає доводи апеляційної скарги такими, що ці висновки не спростовують.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 не встановлено обставин його незаконного затримання.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що захисник, вказуючи у своїй скарзі на незаконне затримання ОСОБА_8 та незаконне позбавлення його свободи, послався лише на те, що ОСОБА_8 змушений був підкорятися розпорядженням прокурора ОСОБА_11 щодо заборони покидати місце обшуку службовий кабінет ОСОБА_12 в адміністративній будівлі Одеської обласної державної адміністрації та самої адмінбудівлі, вимушений був залишатися поряд з уповноваженими службовими особами та не мав права без дозволу прокурора вийти з цього приміщення, що, на думку захисника, вказує на фактичне затримання ОСОБА_8 , і цим доводам захисника слідчий суддя дав належну оцінку. Інших доводів про незаконне затримання скарга захисника не містить.

Зазначені вище твердження захисника суперечать засадам ст.207, 208, 209 КПК України, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст.233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 3 статті 236 КПК України (абз.2,3) передбачено, що слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що 03.01.2023 в ході проведення обшуку з 14 год. 40 хвил. до 18 год. 25 хвил. прокурором було заборонено ОСОБА_8 залишати службові приміщення Одеської обласної військової (державної) адміністрації, зокрема й службовий кабінет ОСОБА_8 , в яких було проведено дану невідкладну слідчу дію обшук з метою врятування майна та безпосереднього переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, та з метою виявлення та вилучення майна, яке є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди злочину, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження.

Зі змісту протоколу обшуку випливає, що перед початком проведення обшуку ОСОБА_8 були роз`яснені процесуальні норми ст.11, 13, 15, 223, 233, 234, 236 КПК України, які регулюють порядок проведення обшуку, а також права осіб, які беруть участь у проведенні обшуку, передбачені ч.3 ст.66, 222 КПК України.

Крім того, ОСОБА_8 , як учаснику слідчої дії, були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.18 КПК України, що підтверджено його підписом у протоколі обшуку. За його клопотанням прокурором було допущено захисника ОСОБА_9 під час проведення цієї слідчої дії.

Отже, під час проведення невідкладної слідчої дії - обшуку прокурор діяв в межах повноважень, передбачених КПК України, і з таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор ОСОБА_6 лише після отримання за результатами обшуку службових приміщень Одеської обласної військової (державної) адміністрації, зокрема й службового кабінету ОСОБА_8 , доказів у виді грошових коштів у загальній сумі 27 000 доларів США, які є предметом злочину, після закінчення обшуку прийняв рішення про наявність достатніх підстав для підозри у тому, що ОСОБА_8 причетний до вчиненого злочину, прийняв рішення про його затримання у порядку ст.208 КПК України та 03.01.2023 року о 18 год. 28 хвил. склав відповідний протокол. Фактичний час затримання ОСОБА_10 03.01.2023 року о 18 год. 28 хвил., протокол складено о 21 год. 55 хвил.

04.01.2023 року о 17 годині 55 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, відповідно до вимог ч.3 ст.278 КПК України.

Зважаючи на викладене вище, твердження сторони захисту про порушення прав ОСОБА_8 та його незаконне затримання, не знайшли свого підтвердження.

Суперечать закону доводи апелянта про те, що слідчим суддею відповідно ст.89 КПК України не було вирішено питання щодо допустимості доказів, оскільки ці питання вирішуються судом під час судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо конкретної особи, а не на стадії досудового розслідування.

Зі змісту матеріалів справи випливає, що під час розгляду клопотання прокурора слідчий суддя перевірив сукупність наявних доказів, якими доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КПК України, при цьому оцінка жодному із доказів в контексті його належності, допустимості та достатності не надавалась.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що наведені стороною обвинувачення докази із розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 з кримінальними правопорушеннями на даному етапі досудового розслідування. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Посилаючись на зміст фактичних обставин справи, наявність мети у сторони обвинувачення сфальсифікувати докази проти ОСОБА_8 , вказуючи про обставини проведення обшуку приміщень будівлі Одеської обласної військової (державної) адміністрації, без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такої слідчої дії та відповідно недопустимість протоколу обшуку від 03.01.2023, апелянт самостійно вдався до оскарження тих обставин, які не є предметом перевірки на даній стадії розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим зазначенні вище доводи є неприйнятними.

На даній стадій судового розгляду обставини доведення чи недоведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, допустимості чи недопустимості доказів не перевіряються та не встановлюються, тому доводи сторони захисту про порушення слідчим суддею вимог ст.89 КПК України щодо не вирішення питання про визнання окремих доказів недопустимими, не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Під час перевірки змісту постановленої слідчим суддею ухвали не встановлено обставин неправильного тлумачення ним позицій ЄСПЛ, посилання на які здійснено в ухвалі слідчого судді.

Що ж до доводів апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та визнаних наявними слідчим суддею, колегія суддів підкреслює наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має намірів покидати територію України та здійснювати вплив на свідків у справі, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Як правильно встановлено слідчим суддею, тяжкість імовірного покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини та призначення йому покарання за вчинення тяжкого корупційного та особливо тяжкого злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, свідчить про доведеність обставин того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що тяжкість імовірного покарання, яке загрожує підозрюваному, у даній справі стала безумовною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки це суперечить як змісту судового рішення, постановленого щодо ОСОБА_8 , так і змісту сталої практики Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_8 і обставини міцності його соціальних зв`язків, в тому числі зв`язків із країною, про що зауважує в апеляційній скарзі захисник, доведеність ризику, передбаченого п.1.ч1 ст.177 КПК України, не спростовують.

До уваги не приймаються посилання апелянта на те, що ризик впливу на свідків не доведений, оскільки вони вже допитані.

Колегія суддів зауважує про те, що показання учасників кримінального провадження в порядку ст.23 КПК України оцінюватимуться судом під час безпосереднього їх допиту на стадії судового розгляду, а тому на даній стадії досудового розслідування є доведеним те, що за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень, маючи стійкі зв`язки з посадовими особами в Одеській області, ОСОБА_8 може використовувати посаду заступника голови Одеської обласної державної адміністрації задля впливу на свідків, у тому числі з числа підлеглих йому працівників, а також свідків, які ще установлюються органом досудового розслідування, з метою обернення обставин кримінального провадження на свою користь та покращення правового становища. Крім того, слідчим суддею враховано, що потерпілою у даному кримінальному провадженні подано заяву про застосування до неї окремих заходів безпеки відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та відповідно до ч.5 ст.290 КПК України, видалені окремі відомості через побоювання потерпілої за своє життя та здоров`я, враховуючи особу правопорушника, його соціальний статус та зв`язки.

У разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_8 достатньо стримуючого його поведінку запобіжного заходу, він матиме змогу впливати на осіб, які будуть в подальшому допитані судом. А тому в повній мірі підтверджено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обставини використання ОСОБА_8 владних повноважень в разі перебування на свободі свідчать про доведеність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або ж продовження кримінальних правопорушень, у вчиненні яких пред`явлено підозру, що регламентовано положеннями п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є невиправданим у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини, характер та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 ..

Ті обставини, на які посилається апелянт в обґрунтування доводів щодо можливості запобігання ризиків шляхом відсторонення від посади ОСОБА_8 або ж його відпустки, не спростовують доведеність встановлених обставин.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У даній справі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 переважає принцип поваги над його особистою свободою.

Що ж до доводів апелянта про завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , то вони є непереконливими з огляду на таке.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Водночас визначені у ч.5 ст.182 КПК України мінімальні і максимальні розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, стан здоров`я, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя встановив, що розмір застави у сумі 3 220 800 грн. є помірним для підозрюваного та членів його родини, відповідає розміру попереджених матеріальних збитків унаслідок особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , у розмірі 27 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.01.2023 року складало 987 352 грн. 02 коп., враховуючи матеріальний стан ОСОБА_8 , про який свідчать, зокрема, виявлені в ході обшуків за місцями мешкання підозрюваного грошові кошти.

Слідчий суддя зазначив, що визначений розмір застави здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкого корупційного злочину, розмір завданої шкоди в результаті їх вчинення, а також сталу практику ЄСПЛ, відповідно до якої застава має бути здатна забезпечити належну процесуальну поведінку особи та має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочинів, ризику втечі тощо.

А тому доводи апелянта про те, що не всі грошові кошти, віднайдені під час обшуків у ОСОБА_8 належать особисто йому, не заслуговують на увагу.

Аргументи апелянта про те, що заставу у визначеному слідчим суддею розмірі було внесено друзями та близькими підозрюваного, правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Зважаючи на відомості по особу підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та встановлених ризиків, колегія суддів дійшла висновку, що в даному кримінальному провадженні розмір застави, визначений слідчим суддею, буде діяти як достатній стримуючий фактор, здатний запобігти можливу протиправну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у разі її внесення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, а тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ..

Керуючись ч.2 ст.376, ст.405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4