ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/327/23 Справа № 712/9086/22 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0002007 від 21.07.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 березня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці, тобто по 09.05.2023, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0002007 від 21.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні 17 лютого 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці, тобто по 09.05.2023, включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що мета та підстави застосування запобіжних заходів передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, які були враховані Соснівським районним судом м.Черкаси при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, та при прийнятті вказаного рішення судом було враховано суспільну небезпечність злочинів, в яких він обвинувачується, стан здоров`я, сімейний стан, а також інші ризики.

Місцевим судом зазначено, що під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які б переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

При цьому, суд прийшов до висновку, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, а саме: обвинувачений може впливати на свідків, які на даний час не допитані в судовому засіданні, неодноразово судимий, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 березня 2023 року, змінити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та яка не відповідає фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що він з 2011 є ФОП, зареєстрований та проживає з 1994 року за адресою: АДРЕСА_1 ; за місцем проживання характеризується позитивно; його батько - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду.

Зазначає, що всі свідки у даному кримінальному провадженні допитані, а матеріали досліджені.

Вказує, що прокурором в клопотанні, а судом в ухвалі не наведено жодного доказу на наявність в його діях ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було враховано норми КПК України та обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавленням волі з конфіскацією майна, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, який належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисного злочину.

На думку колегії суддів, ризики, які були підставою для застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати, а тому обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором в клопотанні, а судом в ухвалі не наведено жодного доказу на наявність в його діях ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає зазначені доводи обвинувачених неприйнятними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

З врахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього є його доводи про те, що він з 2011 є ФОП, з 1994 року має зареєстроване місце проживання, за яким позитивно характеризується та має батька інваліда І групи - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує стороннього догляду, а тому, на думку колегії суддів, вони є неспроможними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 також посилається на те, що всі свідки у даному кримінальному провадженні допитані, а матеріали досліджені.

На думку колегії суддів зазначені доводи є неприйнятними та які не слугують підставою скасування оскаржуваної ухвали і обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, оскільки застосування відносно останнього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції ухвалено вирок, який, на виконання вимог ст.377 КПК України, при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 мав право звільнити його з-під вати.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та скасування оскаржуваної ухвали суду, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 березня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці, тобто по 09.05.2023, включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді