Справа № 183/7953/19
№ 1-кп/183/287/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 01 березня 2023 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001859 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, судимого:

- 18.08.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки; 16.09.2019 року знятий з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку,

-15.12.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля будинку № 77 по вул. Герасименко в с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, де поблизу вказаного будинку, побачив автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 жовтня 2019 року приблизно о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 , що знаходився поблизу будинку № 77 по вул. Герасименка в с. Новотроїцьке, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою сили, видавив бокове скло водійської дверці з лівої сторони автомобілю марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 , таким чином відчинивши водійські двері, після чого проник до салону вказаного автомобілю, сів за кермо, вирвав дроти з замка запалювання, з`єднав їх, запустив двигун та поїхав в напрямку с. Нове, Синельниківського району, Дніпропетровської області, тим самим незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив, пояснив, що дійсно вчинив описане в обвинувальному акті кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. В скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, оскільки останній відшкодував їй завдану матеріальну шкоду повністю в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень статті 65 КК України, а також з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, суд ураховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії тяжких.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 статей 69,75 КК України, а також, враховуючи те, що виправлення останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки інші види покарання, що не пов`язані з позбавленням волі, не будуть мати вплив на його виправлення, і саме за умови застосування позбавлення волі буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Зокрема, призначене покарання також буде відповідати таким принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова експертизи, вартість якої підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.12.2020 року, яким ОСОБА_3 засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.12.2020 року.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання за попереднім вироком з 08.02.2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази:

-автомобіль марки ВАЗ 2101 синього кольору номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутим ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 21/12.2/402 від 18.11.2019 року в сумі 628, 04 гривні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1