СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1355/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2022 року за №0002060 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 08.08.2022 року, близько 21 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу під`їзду № 7, який розташований в будинку № 5 по вул. Кулібіна в м. Києві, використовуючи розкладний ніж, умисно заподіяв ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Так, 08.08.2022 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повертався до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де в районі під`їзду № 7 зустрівся зі своїм сусідом з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_8 , який на той момент також повертався додому і перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Зустрівшись в районі вищезазначеного під`їзду № 7, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на фоні неприязних сусідських відносин, який переріс в штовханину, в ході якої ОСОБА_4 , відчуваючи до ОСОБА_8 особисту неприязнь, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.
З метою безпосередньої реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 приблизно о 21 годині 40 хвилин 08.08.2022 року, продовжуючи знаходитись в районі під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_4 , наблизився до ОСОБА_8 на відстань витягнутої руки та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, використовуючи наявний при ньому розкладний ніж та, утримуючи його у своїй правій руці, розуміючи, що вищевказаний ніж за своїми функціональними характеристиками може спричинити тяжкі тілесні ушкодження, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в ділянці правого підребер`я по переднє-пахвовій лінії розмірами 2,5х4 см, з рановим каналом, що відходить від неї, в напрямку спереду-назад, справа-наліво, зверху-вниз по ходу якого перетинаються шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується 7-й сегмент печінки крововилив у черевну порожнину (до 50 мл крові) проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини справа, яке за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця його вчинення пішов, не надавши будь-якої допомоги ОСОБА_8 , однак згодом був затриманий працівниками поліції.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України вірна, оскільки він своїми діями спричинив тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставина, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 1 ст. 121 КК України); обставини, які пом`якшують його покарання, та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони, має середню спеціальну освіту, пенсіонер, одружений, його дружина ОСОБА_9 також є особою похилого віку, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, а також стан його здоров`я (хворіє на ряд тяжких захворювань), тому вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 50000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

Вирішуючи цивільний позов суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із цивільного позову, сума збитків, яка у ньому вказана, а саме 50000 грн., документально не підтверджена , тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Проаналізувавши вищевикладені обставини провадження та законодавчі норми, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що ОСОБА_8 завдана моральна шкода, яку суд оцінює в розмірі 100000 грн.

Враховуючи те, що відповідно до квитанцій, що подані стороною захисту було відшкодовано моральну шкоду у розмірі 100000 грн. потерпілому ОСОБА_8 , суд вважає, що моральна шкода відшкодована в повному обсязі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.370-374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду; з`являтися за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити засудженому наступне: згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою засудженого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 вартість проведених судових експертиз в сумі 3132 грн. 00 коп. на користь держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2022 року по справі № 1-кс/759/2363/22 ун. № 759/9450/22.

Речові докази по справі:

Компакт диск з вмістом відеозапису з портативних відео реєстраторів працівників патрульної поліції; компакт диск наданий КНП "Центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва" з вмістом аудіозапису виклику швидкої медичної допомоги для ОСОБА_8 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Металевий предмет зовні схожий на розкладний ніж, довжиною приблизно 20 см., з лезом довжиною приблизно 9 см. та плямами речовини бурого кольору - знищити.

Футболка білого (сірого) кольору, штани темного кольору з білими полосами з боку, кросівки бурого кольору з наявними нашаруваннями, футболка синього кольору з плямами речовини бурого кольору та отвором (лінійним прорізом) довжиною приблизно 2 см., штани чорного кольору, кросівки чорного кольору «Adidas» з білою підошвою - повернути власнику за належністю

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1