Єдиний унікальний номер 204/6397/18
1-кп/205/434/23
У Х В А Л А

01 березня 2023 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , звернувся з заявою про відвід прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , яку мотивував тим, що зазначений прокурор не має процесуальної можливості брати участь в судовому розгляді даного кримінального провадження, так як був призначений з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України. Зокрема, захисник вказав, що процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні був визначений у порушення встановленого ст.37 КПК України порядку. Так, на переконання захисника, з огляду на те, що процесуальне керівництво досудового розслідування і судового розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 здійснювалося прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури, отже призначення процесуальним керівником у даному провадженні прокурора Західної окружної прокуратури ОСОБА_3 є порушенням вимог і принципів КПК України, які унеможливлюють участь зазначеного прокурора у розгляді даного кримінального провадження і вказують на наявність підстав, передбачених ст.77 КПК України, для відводу прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву свого захисника, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що заява захисника про її відвід має бути розглянута на розсуд суду.

Заслухавши заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , про відвід прокурору, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно із положеннями ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, належать право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Як встановлено судом, у даному кримінальному провадженні процесуальне керівництво в рамках досудового розслідування та судового розгляду здійснювалося прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури, які призначалися відповідними постановами керівника зазначеного органу прокуратури.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 13.02.2023 року було визначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, у складі, в тому числі, прокурора Західної окружної прокуратури ОСОБА_3 , яка, втім, не є прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури та не перебуває у службовому відрядженні до Дніпропетровської обласної прокуратури, а отже була призначена процесуальним керівником у порушення порядку, визначеного ст.37 КПК України.

Крім того, обґрунтовуючи прийняте рішення про необхідність визначення (зміну) групи прокурорів, керівник Дніпропетровської обласної прокуратури посилався на необхідність проведення в ході досудового розслідування даної справи великого обсягу слідчих дій, що не відповідає її фактичній стадії, оскільки справа знаходиться на стадії судового розгляду.

На глибоке переконання суду, доводи адвоката ОСОБА_4 щодо необхідності відводу прокурора заслуговують на увагу, так як участь прокурора ОСОБА_3 в судовому розгляді даного кримінального провадження є неприпустимим, через явне порушення порядку її призначення в якості процесуального керівника у даній справі, та не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства.

З урахуванням вказаного вище, суд приходить до об`єктивного і однозначного висновку про необхідність задоволення заяви захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , та відводу прокурора ОСОБА_3 від участі у розгляді даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.37,77,80,81,392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України задовольнити.

Прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 відвести від участі в якості процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000717 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -