Номер провадження: 11-кп/813/714/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002741 та №0000130 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 296, ч.4 ст. 296,ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 14 лютого 2023 року .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та застосувати до нього менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вказує, що на даній стадії судового розгляду підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні, а його подальше утримання в установі попереднього ув`язнення порушує права, передбачені Конституцією України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини.

На даній стадії кримінального провадження не вбачається за можливе робити висновки щодо обґрунтованості чи необґрунтованості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки зазначений факт встановлюється лише вироком суду, який набрав законної сили.

Зазначає, що сама лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, без врахування інших обставин, необхідних для застосування запобіжного заходу.

Продовжуючи тримання під вартою суд не врахував, що серед кримінальних правопорушень , які інкримінують обвинуваченому є проступки та нетяжкі злочини.

На даний час перестали існувати встановлені слідчим суддею та судом першої інстанції обставини, які зумовлювали необхідність тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим, застосований до нього запобіжний захід підлягає зміні на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований в Одеській області та проживає у м. Одесі, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, він має власне житло, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків у м. Одесі, чим нівелюється ризик переховування від суду.

Стороною обвинувачення не було подано відповідного письмового клопотання та не надано жодного доказу, який би підтвердив те, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду.

Ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на потерпілих чи свідків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду відсутній, оскільки всі свідки та потерпілі в ході досудового розслідування були допитані, їх показання зафіксовані та матеріали справи на сьогоднішній день теж майже всі досліджені.

Будь-яких фактичних даних щодо спроб ОСОБА_7 незаконно впливати на учасників кримінального провадження особисто чи через третіх осіб під час досудового розслідування не встановлено, будь-яких відомостей з цього приводу ані свідками, ані потерпілими, ані прокурором не надавались.

Сторона захисту вважає недоведеними та відсутніми у кримінальному провадженні будь-яких інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в тому числі можливості продовження злочинної діяльності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та знищення, переховування чи спотворення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки усі речі і документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, були вилучені в ході першочергових слідчих дій, долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів та знаходяться у володінні органу досудового розслідування, у зв`язку з чим будь-які незаконні дії обвинуваченого щодо даного майна неможливі.

не враховано судом тривалий час перебування ОСОБА_7 під вартою як обставину, яка істотно зменшує вірогідність заявлених в ході досудового розслідування ризиків.

Сторона обвинувачення при обґрунтуванні своїх вимог про продовження строку тримання під вартою в відповідному клопотанні перелічила лише ризики, які, на її думку, мають місце, не надавши жодних доказів, які б підтвердили, що такі підстави та ризики справді існують.

Сторона захисту вважає, що необхідність подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відсутня, подальше його утримання в установі попереднього ув`язнення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, не ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого не дають достатніх підстав вважати, що на даний час дійсно існують зазначені в клопотанні ризики, які виправдовують подальше тримання його під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. В апеляційній скарзі висловив прохання про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та за відсутності захисника- адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 заяву про особисту участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Призначене апеляційним судом дистанційне судове провадження забезпечити не вдалося неодноразово з технічних причин через відсутність електропостачання в установі попереднього ув`язнення.

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, заяву про відкладення апеляційного розгляду не подавав. Направив заяву про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок та межі перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В межах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

За приписами ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002741 та №0000130 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 296, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 14.02.2023 року.

Задовольнивши письмове клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати раніше встановлені ризики, передбачені п 1, 3, 5 ч1 ст. 177 КПК і що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд виходив із того, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема і тяжких . Хоча має місце мешкання на території України, проте офіційно не працевлаштований, може переховуватися від суду та застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

Суд, прийняв до уваги, що в межах другого епізоду обвинувачення, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд вмотивовано врахував, що тяжкість покарання , яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості , зокрема за ч. 4 ст. 296 КК, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків є суттєвим елементом, який доводить вірогідність продовження існування ризику переховуватися від суду.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та неповнолітньої дитини враховується апеляційним судом, однак ця обставини не є беззаперечно стримуючим фактором, який би спростував існування ризиків можливого вчинення обвинуваченим спроб ухилення від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Серйозність пред`явленого обвинувачення у сукупності злочинів в світлі обставин справи та характеристики особи обвинуваченого, робить вірогідним продовження існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, на що вірно вказав суд першої інстанції.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України , існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд , враховуючи обставини, передбачені 177, 178, 183 КПК, зважаючи на обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.2 ст.146, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, репутацію обвинуваченого, яка не є позитивною, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих кримінальних правопорушень, вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Додаткових матеріалів щодо особи обвинуваченого чи інших обставин , які підлягають встановленню під час вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, які не були предметом дослідження суду першої інстанції під час апеляційного розгляду не надавалося.

Враховуючи наведе вище, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання приписів ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК про здійснення судового розгляду протягом розумного строку , при розгляді вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 315, 331, 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4