Справа № 397/640/22
н/п : 1-кп/397/109/22
В И Р О К
Іменем України
23.11.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 25.08.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Переяслав-Хмельницького району Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
25.08.2022 о 12:20 год. ОСОБА_3 , який разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , перебував перед залізничною станцією «Фундукліївка» Шевченківської дирекції Одеської залізниці АТ «Українська залізниця», що по вул. Залізничній в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, побачив в лівій верхній нагрудній кишені футболки, в яку був одягнений ОСОБА_7 , мобільний телефон, належний останньому.

В той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , якому не були відомі злочинні наміри останнього, підійшли до ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 завів розмову з раніше незнайомими йому потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сиділи на лавці перед залізничним вокзалом.

В той же день, 25.08.2022 року о 12:20 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, у період воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своєю правою рукою висмикнув із нагрудної кишені футболки потерпілого ОСОБА_7 , в яку він був одягнений, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7A», належний останньому.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим розпорядивсь на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальних збитків у розмірі 893,20 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, проте на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання показань суду.

У судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_7 . В матеріалах справи міститься заява, відповідно до якої останній просить суд провести підготовче та інші судові засідання за його відсутності. Будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 немає. Покарання просить призначити на розсуд суду.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає провину, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання суду показань, а тому за згодою всіх учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказів на підтвердження вартості проведеної експертизи та речових доказів у даному кримінальному провадженні, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Як особа, ОСОБА_3 за місцем свого проживання характеризується посередньо (характеристики з місця проживання суду не надано, при цьому відповідно до характеристики із зареєстрованого місця проживання інформацією про ОСОБА_3 селищна рада не володіє, від жителів села скарги не надходили), зі слів має цивільну дружину та малолітню дитину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, зі слів до затримання працював неофіційно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Суд зауважує, що обвинувачений має молодий вік, а саме 31 рік, жодного разу не порушував закон (не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності), при цьому жодних негативних наслідків для суспільних чи приватних інтересів окремих осіб, від вчиненого кримінального правопорушення не настало, потерпілому повернуто викрадене майно, а саме мобільний телефон, останній жодних претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого немає, а тому є підстави визнати такими, які пом`якшують покарання обвинуваченому, з-поміж зазначених вище обставин, також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження № 51-548км21).
Враховуючи вищенаведене, наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття; притягнення до кримінальної відповідальності вперше; відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення), які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, наявності однієї обставини, яка обтяжує покарання, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, має постійне місце проживання, зі слів має цивільну дружину та малолітню дитину, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а тому суд приходить до переконливого висновку, що покарання у виді позбавлення волі, навіть на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 4 ст. 186 КК України (позбавлення волі строком на 7 років), буде явно недоцільним і несправедливим. Таким чином, у суду наявні законні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, і є доцільним призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Визначаючи розмір покарання у виді позбавлення волі, суд враховує, що хоча ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином, однак, як уже зазначалось вище, тяжких наслідків від вчиненого не настало, потерпілий жодних претензій до обвинуваченого немає, а тому з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд уважає, що достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так й іншими особами, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Саме такий вид і розмір покарання в повній мірі буде відповідати меті покарання, яка закріплена у ст. 50 КК України.
Враховуючи те, що суд прийшов до висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання у виді позбавлення волі, а тому на період апеляційного оскарження даного вироку суду, з метою уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливістю обвинуваченого переховуватися від суду, стосовно ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, строком на 60 днів.

Окрім цього, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, суд уважає за необхідне зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
У даному кримінальному провадженні проведено одну судово-товарознавчу експертизу, вартість якої склала 1132 гривні 68 копійок, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 січня 2023 року, але не довше ніж до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази:
- мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A 2/16 GB Matte Black», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя:/підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2022 року набрало законної сили.

Помічник голови

Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9

Копію засвідчено «___»________________2022 року.