Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задоволено. Змінено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 грудня 2022 року включно.
Таке рішення місцевого суду мотивовано тим, що прокурором обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість суду обмежити право обвинуваченого на свободу, а тому врахувавши сукупність обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 та особу обвинуваченого, який покладені на нього обов`язки не виконав, був відсутній за місцем проживання, суд прийшов до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором. За таких обставин, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 клопотання прокурора було задоволено та змінено щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник вважає її такою, що підлягає скасуванню. На переконання захисника, обвинувачений з поважних причин не являвся на судові засідання до Луцького міськрайонного суду Волинської області, а саме знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з вкрай негативним станом його здоров`я. Вважає прокурором не доведено наявність ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а судом не обґрунтовано доведеність цих ризиків та винуватості ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах.
З огляду на наведене, просить ухвалу місцевого суду скасувати і взяти до уваги стан здоров`я обвинуваченого та те, що в умовах слідчого ізолятора ОСОБА_7 не надається жодна медична допомога.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суддею дотримані, його висновки про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, адже обвинувачений не з`явився за викликами в судові засідання Луцького міськрайонного суду Волинської області 14.09.2022, 20.09.2022, а також, усвідомлюючи, що відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, виїхав за межі міста.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2022 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, останнього оголошено у розшук.
Твердження захисника про поважність причин порушення ОСОБА_7 обов`язків, які покладаються в разі внесення застави не обгрунтовані. Обвинуваченим не повідомлено суд про перебування на стаціонарному лікуванні, причини лікування в іншому місті, а доводи обвинуваченого про згубу телефону та неможливість підтримувати зв`язок із захисником голослівні.
Посилання ж апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив належне обґрунтування судом наявності зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності зімни запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Щодо існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано було взято до уваги, що обвинувачений не з`явився за викликами в судові засідання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, тобто в даному випадку доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Окрім того, враховано наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжких, ОСОБА_7 є громадянином Республіки Вірменія та особою без міцних соціальних зв`язків саме на території України, оскільки не має постійного місця проживання на території України, що вказує на необхідність його ізоляції від суспільства шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2022 року без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді