ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/293/22 Справа № 172/999/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000193 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, пенсіонер, одружений, на утриманні нікого немає, освіта середня, раніше не судимий, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10.07.2002 року Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області,

обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, та вирішено його виправдати.

Вирішено відмовити у задоволенні цивільного позову прокурора, який діє в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» до ОСОБА_8 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілої ОСОБА_9 .

Вирішено долю речових доказів та процесуальні витрати.

Відповідно до обставин, викладених в обвинувальному висновку, 25.06.2019 близько 19 години 40 хвилин велосипедист ОСОБА_9 , керуючи технічно справним велосипедом марки «Либідь ARDIS», зеленого кольору, з невеликою швидкістю рухалась по правому краю дороги по вул. Партизанська в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області від вул. Березнева у напрямку вул. Зарічна.

У вказаний час по другорядній дорозі, у правій смузі дороги по вул. Запорізька в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області від вул. Першотравнева у напрямку перехрестя вулиць Запорізька та Партизанська рухався технічно справний автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , з номером шасі VIN НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорій «А1», «А», «В1», «В».

Продовжуючи рух, водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на перехрестя вулиць Партизанська та Запорізька в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, який він почав перетинати та рухатися далі.

Під час перетину перехрестя вулиць Партизанська та Запорізька напроти залізобетонної опори № А-5 А-4 СИП, що знаходиться біля тротуару по вул. Партизанська сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_8 допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобілем «OPEL VECTRA», з номером кузова НОМЕР_4 , з переднім колесом велосипеда «Либідь ARDIS, зеленого кольору, під керуванням водія ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді: забію голови, забію головного мозку, перелому скроневої кістки, перелому 3-6 ребер ліворуч, закритого перелому лівої лопатки, численних саден верхніх кінцівок. Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при ударі автомобілем, що рухався, та від падіння на дорожнє покриття.

По своєму характеру тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у своїй сукупності відносяться до категорій тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Суд першої інстанції зробив висновок, що докази, які були досліджені, є недостатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки відсутні докази порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених у Правилах дорожнього руху України.

Суд першої інстанції зазначив, що показання потерпілої є недостовірними, такими, що не відповідають дійсним обставинам ДТП. Тому суд не прийняв показання потерпілої, які були нею надані як під час слідчого експерименту, так і в суді першої інстанції про те, що вона рухалася по головній дорозі, як докази обвинувачення.

Суд першої інстанції зробив висновок, що ці показання потерпіла дала, щоб приховати факт порушення нею п. в) п.6.6 Розділу 6 Правил дорожнього руху України, яким велосипедисту забороняється рухатись по тротуарах. Інших доказів, які б підтверджували викладені у обвинувальному висновку обставини ДТП, суду стороною обвинувачення не надано.

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги як доказ, висновок експерта щодо дослідження обставин і механізму ДТП № 11/10.1/739 від 14.08.2019 року, оскільки для проведення дослідження експертові були надані два механізми розвитку дорожньо-транспортної пригоди: перший механізм був наданий зі слів потерпілої ОСОБА_9 , яка надала параметри свого руху по проїжджій частині вулиці Партизанської і не зазначала параметри руху автомобіля; другий - зі слів ОСОБА_8 , який вказував параметри руху автомобіля та зазначав, що велосипед міг виїхати тільки з тротуару, а не рухатись по проїжджій частині вулиці Партизанської.

Крім цього, експерту перед вихідними даними була надана фабула цієї пригоди, викладена в ухвалі слідчого судді та клопотанні слідчого про призначення експертизи, де зазначено, що велосипедист рухався по тротуару головної дороги. У своєму дослідженні експерт, виходячи за межі наданих йому повноважень, зазначив, що водій ОСОБА_8 вказує параметри руху велосипеда, як припущення. Після цього експерт не дослідив повністю механізм розвитку ДТП, вказаний ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, оскільки таке б дослідження могло призвести до встановлення вини потерпілої.

Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що експерт взяв на себе повноваження суду, до компетенції якого віднесена можливість визначати, чиї показання є припущеннями, а чиї правдивими і достовірними. Експерт, відповідно до норм КПК України, Закону України «Про експертизу» та галузевих нормативних актів і інструкцій, не уповноважений давати юридичну оцінку показанням учасників кримінального провадження, а повинен дослідити їх лише з технічної точки зору, зокрема, вказати на технічну спроможність або неспроможність розвитку ДТП відповідно до показань вказаних осіб.

Крім того, експерт зазначив по варіанту 2, що технічна можливість уникнути зіткнення з велосипедом «Либідь ARDIS» для водія автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх.

Суд першої інстанції зазначив, що у пункті п. 10.2 Правил дорожнього руху України зазначено: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.»

Це правило не стосується обставин ДТП, яка є предметом цього кримінального провадження, оскільки не встановлено, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом, який виїжджав на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій. При цьому, слідчий і прокурор не посилались у обвинувальному акті на порушення ОСОБА_8 пункту 10.2 Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення ґрунтується на порушенні ОСОБА_8 пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, однак, стороною обвинувачення не було надано достатніх, належних і допустимих доказів тієї обставини, що водій ОСОБА_8 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу ОСОБА_8 , що рухався по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Суд першої інстанції також зазначив, що самі по собі тяжкі тілесні ушкодження, які отримала потерпіла ОСОБА_9 внаслідок ДТП з участю ОСОБА_8 , і які підтверджені висновком експерта № 74-2019рЕ від 17.07.2019р., не можуть бути підставою для визнання його винуватим за відсутності доказів порушення ним правил безпеки дорожнього руху.

Тому суд першої інстанції зробив висновок, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і його необхідно виправдати.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, просив скасувати вирок суду першої інстанції.

Просив ухвалити новий вирок, та визнати ОСОБА_8 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Просив задовольнити цивільний позов прокурора в інетерсах держави та стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» кошти, витрачені на лікування потерпілої, у розмірі 15 134 грн 07 коп.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що дії ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.

На думку прокурора, саме невиконання ОСОБА_8 вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Прокурор зазначив, що в ході судового розгляду потерпіла неодноразово та послідовно надавала незмінні показання щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та те, що безпосереднім місцем вчинення злочину є перехрестя вулиць в селищі Васильківка Дніпропетровської області.

Прокурор зазначив, що у судовому рішенні не зазначено, чому суд першої інстанції взяв до уваги одні докази і відкинув інші, не конкретизовано, які саме порушення норм чинного законодавства допустив експерт при складанні висновку №11/10.1/739 від 14.08.2019 року.

Прокурор зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2019 року, відповідно до якого було оглянуто перехрестя вулиць в селищі Васильківка Дніпропетровської області, на якому сталась ДТП.

Прокурор вважає, що вищезазначеними доказами, які були зібрані в ході досудового розслідування та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, на які суд першої інстанції не звернув увагу, підтверджується, що факт дорожньо-транспортної пригоди дійсно мав місце 25.06.2019 на перехресті вулиць в селищі Васильківка Дніпропетровської області.

Тому прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив, що в судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені всі докази кожної сторони і на підставі цього суд виніс обґрунтований і законний вирок.

ОСОБА_8 зазначив, що по суті в своїй апеляційній скарзі прокурор не вказує на конкретні докази, які на його думку, є підставою для скасування даного вироку суду.

Крім того, ОСОБА_8 вважає, що в діях самої потерпілої є ознаки порушень ПДР України, які також стали наслідками дорожньої аварії, так як вона, як велосипедист, згідно п.1.10 та п. 6.7. ПДР України є учасником дорожнього руху, а тому повинна виконувати вимоги цих Правил та бути пильною на дорозі. Проте, потерпіла проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, своїми діями допустила порушення п. в) п.6.6. ПДР України, чим і спровокувала аварію.

ОСОБА_8 вважає, що саме незаконні дії потерпілої стали підставою для виникнення даної дорожньої пригоди.

ОСОБА_8 зазначив, що згідно «Реєстру матеріалів досудового розслідування», що були йому надані разом з обвинувальним актом від 28 серпня 2019 року, слідчим при проведені досудового розслідування були виконані такі процесуальні дії:

- 09.07.2019 року, з 09-10 год. до 10-00 год., було проведено та складено відповідний протокол допиту свідка ОСОБА_8 ;

- 17.07.2019 року, з 10-45 год. до 11-15 год., було проведено та складено відповідний протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

- 29.11.2019 року, з 09-40 год. до 10-00 год., було проведено та складено відповідний протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10

Триль ОСОБА_11 зазначив, що в матеріалах даного кримінального провадження взагалі відсутні зазначені вище процесуальні документи про допит ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_10 .

Також, на думку ОСОБА_8 , слідчим було вчинено фальсифікацію та підроблення офіційних документів, а саме:

- в оригіналі схеми ДТП від 25.06.2019 року було зазначено, де була кров, а де коричневі плями; де лежав велосипед; де була потерпіла; де лежали черевики потерпілої, яка відстань від головної вулиці до його автомобіля, до потерпілої і других речей;

- в новій схемі ДТП від 25.06.2019 року цих замірів немає. У слідчого був запасний варіант, підписаний ним чистий аркуш паперу, який ОСОБА_8 підписав під тиском слідчого. ОСОБА_8 також зазначив, що цю схему ДТП підписав і п`яний свідок ОСОБА_12 , який дав свідчення в суді першої інстанції, що саме цю схему ДТП від 25.06.2019 року він підписав п`яний і нічого не пам`ятає.

ОСОБА_8 також зазначив, що докази у даній справі - фотознімок, схема ДТП та фототаблиці до нього, вказують на те, що всі характерні для ДТП сліди містяться саме на вул.Запорізькій та розташовані на значній відстані від вул.Партизанська, що вказує на те, що велосипед з`їжджав з тротуару справа від його автомобіля, і підтвердження цього - розташування велосипеда, розташування пакета на кермі велосипеда, розташування осипу, розташування пакунку між велосипедом та автомобілем. Жодного доказу, що місцем наїзду могло бути на проїзній частині вул.Партизанська в справі не має.

ОСОБА_8 вважає, що висновки експертизи №11/10.4/651 від 14.08.2019 року є необгрунтованими, оскільки вони грунтуються на осипах піску, які не відображені на схемі. На думку ОСОБА_8 , у своєму дослідженні експерт вийшов за межі наданих йому повноважень, та вказав, що параметри руху велосипеда є припущенням, в зв`язку з чим не став повністю досліджувати механізм розвитку ДТП, вказаний ОСОБА_8 , на слідчому експерименті.

Тому, на думку ОСОБА_8 , доводи апелянта є безпідставними, оскільки не знаходять свого підтвердження в матеріалах провадження і є лише позицією прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав і пояснив, що дійсно він 25.06.2019 року близько 19:40 години, під час керування автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вулиць Партизанська та Запорізька в сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої відбулося зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з переднім колесом велосипеда «Либідь ARDIS» зеленого кольору під керуванням потерпілої ОСОБА_9 . Як пояснив обвинувачений, він взагалі не бачив потерпілу на велосипеді, оскільки його увага була повністю прикута до групи дітей, які бавилися на дорозі. Обвинувачений вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася не з його вини, він має багаторічний стаж у керуванні автомобілем і за все життя не потрапляв у жодну дорожньо-транспортну пригоду. Обвинувачений у скоєному не розкаявся, винним себе категорично не вважає.

Потерпіла в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що рухалась на своєму велосипеді по головній дорозі, де відбулось зіткнення з автомобілем обвинуваченого, який рухався по другорядній дорозі, внаслідок чого вона опинилась на капоті автомобіля обвинуваченого. Деталей дорожньо-транспортної пригоди вона не пам`ятає, оскільки втратила свідомість після зіткнення з автомобілем обвинуваченого.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2019р., в ході якого було оглянуто перехрестя вулиць Запорізька-Партизанська в сел. Васильківка, де було скоєно наїзд транспортного засобу на велосипедиста (а.с. 43-55);

Вказаним доказом підтверджується, що факт дорожньо-транспортної пригоди дійсно мав місце 25.06.2019р. на перехресті вулиць Запорізька-Партизанська в сел. Васильківка за участю водія ОСОБА_8 та велосипедиста ОСОБА_9 , які керували автомобілем OPEL VECTRA, н/з НОМЕР_2 , та велосипедом «Либідь ARDIS» зеленого кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2019р. за участю ОСОБА_8 , в ході якого було відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.06.2019р. за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 57-60);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2019р. за участю ОСОБА_9 , в ході якого було відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.06.2019р. за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 64-66);

- висновком експерта № 74-2019р. Е від 17.07.2019р., згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у виді: забію голови, забію головного мозку, перелому скроневої кістки, перелому 3-6 ребер ліворуч, закритого перелому лівої лопатки, численних саден верхніх кінцівок. Тілесні ушкодження у потерпілої утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при ударі автомобілем, що рухався та від падіння на дорожнє покриття. По своєму характеру тілесні ушкодження у потерпілої у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя відповідно п. 2.1.1. підпункт «а» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у потерпілої утворились один за одним у короткий проміжок часу. Не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень потерпілій у строки, які вказані в ухвалі слідчого судді та самою потерпілою. Не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок удару транспортним засобом, що рухався, з послідуючим падінням на дорожнє покриття (а.с. 67-69);

- висновком експерта № 11/10.4/651 від 14.08.2019р., згідно якого встановити конкретне місце зіткнення по відношенню до нерухомих орієнтирів не надається можливим, оскільки на місці пригоди відсутні ознаки, які б могли на нього вказати.В момент первинного зіткнення автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , та велосипеда, кут між повздовжніми осями ТЗ складав від 90 градусів до 110 градусів до повздовжньої осі автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , і мало місце перехресне, блокуюче зіткнення (а.с. 71-77);

- висновком експерта № 11/10.1/739 від 14.08.2019р., згідно якого:

1. Згідно показань ОСОБА_9 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 повинна була діяти згідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно показань ОСОБА_8 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.2 Правил дорожнього руху України. З причин, зазначених в дослідницькій частині, вирішити дане питання стосовно водія велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 не надається можливим.

2. Згідно показань свідка ОСОБА_9 технічна можливість уникнути зіткнення з велосипедом «Либідь ARDIS» для водія автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 встановлювалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх. З причин, зазначених в дослідницькій частині, вирішити дане питання стосовно водія велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 не надається можливим.

Згідно показів свідка ОСОБА_8 технічна можливість уникнути зіткнення з велосипедом «Либідь ARDIS» для водія автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх. З причин, зазначених в дослідницькій частині вирішити дане питання стосовно водія велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 не надається можливим.

3. Згідно показів ОСОБА_9 при заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. З причин, зазначених в дослідницькій частині вирішити дане питання стосовно водія велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 не надається можливим.

Згідно показів ОСОБА_8 при заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. З причин, зазначених в дослідницькій частині вирішити дане питання стосовно водія велосипеда «Либідь ARDIS» ОСОБА_9 не надається можливим (а.с. 80-83).

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_13 зазначив, що він не зміг встановити місце зіткнення, оскільки під час документального оформлення дорожньо-транспортної пригоди не було зафіксовано слідової інформації, яка могла б вказати на таке місце, а саме: розташування подряпин, сліди гальмування.

Експерт зазначив, що місце зіткнення розташоване безпосередньо перед об`єктами, учасниками процесу, і в даному випадку це велосипед та осип скла. Розташування автомобіля не є показником, оскільки він міг проїхати ще далі, тому найголовніше це положення велосипеда, оскільки велосипед міг знаходитись тільки в місці наїзду, а не до цього місця, і відлетіти тільки за напрямком руху автомобіля.

Експерт також зазначив, що враховуючи положення автомобіля та велосипеда в момент зіткнення, кут їх зіткнення складав від 90 до 110 градусів, що і було зазначено у висновку експерта № 11/10.4/651 від 14.08.2019р., тобто автомобіль правою передньою частиною зіткнувся з лівою передньою частиною велосипеда, а саме з його переднім колесом. Враховуючи їх характер зіткнення, велосипед переміщувався вперед та вправо відносно напрямку руху автомобіля, тому він і зазначив зону можливого місця зіткнення автомобіля.

Крім того, експерт зазначив, що на місці пригоди, під час проведення слідчих експериментів, він не бачив будь-яких об`єктів, чи умов, які б позбавили водія об`єктивної можливості побачити водія велосипеда, тобто там відсутні об`єкти, які обмежують видимість цього перехрестя.

Також експерт зазначив, що під час проведення слідчого експерименту обвинувачений наголошував, що потерпіла могла їхати тільки по тротуару, проте експерт вважає таке припущення технічно неможливим, оскільки місце зіткнення знаходиться у видимій зоні, в яку не попадає тротуар, враховуючи, що велосипед та первинний осип знаходився до цього тротуару.

Щодо висновку № 11/10.1/739 від 14.08.2019р. експерт зазначив, що ОСОБА_9 у своїх поясненнях зазначила, що вона не бачила автомобіль до моменту зіткнення, проте не зазначила час, який пройшов з моменту виявлення нею небезпеки для руху до моменту зіткнення, що позбавило експерта можливості провести технічні розрахунки та надати оцінку, чи знаходились її дії у причинному зв`язку з настанням ДТП, або не знаходились.

Стосовно другого варіанту експерт зазначив, що водій автомобіля не вказав, як рухався водій велосипеда (характер руху, швидкість), тому експерт також був позбавлений можливості надати оцінку тому, чи були в діях потерпілої невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, що перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП.

При цьому, експерт зазначив, що у випадку водія автомобіля йому не потрібно проводити технічні розрахунки, оскільки його дії можливо оцінити виходячи з факту зіткнення з велосипедом. Щодо зазначення експертом про невиконання водієм різних вимог Правил дорожнього руху України (п.п. 10.1, 16.11 та 10.2), експерт пояснив, що вказані пункти зазначають різні механізми розвитку подій, тому експерт і зазначив, що оскільки в першому варіанті ОСОБА_9 не змогла зазначити, як до моменту зіткнення рухався автомобіль, тому експерт зробив висновок, що водій в будь якому випадку повинен був виконати вимоги п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, і у нього не було перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вказані вимоги.

А в другому варіанті, враховуючи пояснення водія автомобіля, який зазначив, що він з`їжджав з головної дороги на другорядну, зупинився, поновив рух, в цьому варіанті експерт врахував можливість того, що водій велосипеда рухалась по тротуару, і відповідно до такого механізму розвитку подій експерт зробив висновок, що водій повинен був виконати вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України. При цьому, експерт не міг надати оцінку діям водія велосипеда, оскільки вона не зазначила, як вона рухалась.

Колегія суддів зазначає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні ДТП підтверджується висновками експерта № 11/10.4/651 від 14.08.2019р. та № 11/10.1/739 від 14.08.2019р., які корреспондуються між собою в частині встановлення механізму зіткнення транспортних засобів та наслідків цього зіткнення згідно з наявними на місці ДТП слідами.

Колегія суддів вважає, що достовірним, правильним, та таким, що відповідає слідам на місці ДТП є другий варіант розвитку подій, зроблений експертом, що саме водій ОСОБА_8 повинен був виконати вимоги п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України для запобігання зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що докази винуватості ОСОБА_8 грунтуються на невиконанні п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, при цьому, враховуючи вищевказані пояснення експерта, колегія суддів вважає, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок саме невиконання обвинуваченим п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Зазначені вище докази у вказаному кримінальному провадженні відповідно до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними, та отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, тому колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достатніми для висновку, що поза розумним сумнівом вина обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, факт скоєння саме ним кримінального правопорушення є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Колегія суддів зазначає, що ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції обвинувачений не заперечував, що 25.06.2019 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за його участі та участі потерпілої, в результаті якої потерпіла отримала численні тяжкі тілесні ушкодження та проходила лікування в медичному закладі. При цьому, потерпіла в судових засіданнях неодноразово зазначала, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував потерпілій шкоду в повному обсязі.

Крім того, відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 31.07.2019р. за участю обвинуваченого і потерпілої, останні добровільно розповідали про обставини дорожньо-транспортної пригоди, детально описуючи послідовність всіх дій, без примусу та тиску з боку будь-яких осіб.

Про вчинення на обвинуваченого морального та фізичного тиску під час проведення слідчого експерименту та інших слідчий дій обвинувачений протягом розгляду справи в судах першої інстанції а також в суді апеляційної інстанції не зазначав. Лише в останньому слові в суді апеляційної інстанції обвинувачений зазначив про психологічний тиск зі сторони слідчого та прокурора щодо визнання ОСОБА_8 своєї провини у скоєному ДТП.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на тиск, заявлений ОСОБА_8 в останньому слові в суді апеляційної інстанції, він жодного разу не заявляв про наявність такого при розгляді цього кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанції, жодних доказів на підтвердження здійснення тиску не надавав до останнього слова в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 є таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Колегія суддів вважає юридичну кваліфікацію скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення вірною за ч. 2 ст. 286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 , колегія суддів враховує, що він раніше не судимий, скоїв необережний тяжкий злочин, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному не розкаявся.

Обставин, які відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України є такими, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України є такою, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням виключних обставин справи, особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у місцях позбавлення волі, з випробовуванням та застосуванням ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Крім того, прокурором в інтересах держави був заявлений цивільний позов про стягнення коштів, витрачених Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» на стаціонарне лікування потерпілої від злочинного діяння в сумі 15 134, 07 грн. В добровільному порядку шкода на сьогоднішній день не відшкодована, обвинувачений позовні вимоги не визнав, тому, враховуючи ст.ст. 128, 129 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Постановами про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26.05.2019р., 31.07.2019р., підтверджується, що велосипед марки «Либідь ARDIS» зеленого кольору та автомобіль марки «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , визнані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами.

Колегія суддів вважає за необхідне вказані речові докази: велосипед марки «Либідь ARDIS» зеленого кольору та автомобіль марки «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , які на підставі розписок від 31.07.2019 року передані на зберігання власникам, - залишити останнім.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.407, 409, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000193 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000193 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Задовольнити цивільний позов, поданий прокурором в інтересах держави, та стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» кошти, витрачені на лікування потерпілої, у розмірі 15 134 грн 07 коп.

Речовий доказ: велосипед марки «Либідь ARDIS» зеленого кольору та автомобіль марки «OPEL VECTRA», н/з НОМЕР_2 , які на підставі розписок від 31.07.2019 року передані на зберігання власникам, - залишити останнім.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн. 20 коп.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_15 О ОСОБА_16