Справа № 159/4693/21 Провадження №11-кп/802/78/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст 15, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2022 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ковель Волинської області, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.02.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим терміном на один рік,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2021 остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання попереднє ув`язнення з 05.11.2021 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після вступу вироку в законну силу, заставу в розмірі 68 100 грн (шістдесят вісім тисяч сто грн), внесену на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Волинській області згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 29.09.2021, вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Вироком вирішення питання судових витрат, арешту майна та речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він будучи судимим 08.02.2021 вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став і вчинив нові умисні злочини проти власності.

А саме, ОСОБА_8 03.08.2021 близько 13:50 год., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незамкнені ворота проник на огороджену територію Виробничого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Ковель" Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця", що знаходиться за адресою Волинська область, місто Ковель, вулиця О.Олеся, 5-Е, звідки повторно таємно викрав клин тягового хомута вартістю 455 грн 36 коп., робочу камеру повітророзподільника вартістю 168 грн 07 грн, підніжку складача вартістю 42 грн 34 коп., належні ВП "Експлуатаційне вагонне депо Ковель". Вказані речі ОСОБА_8 виніс за межі території ВП "Експлуатаційне вагонне депо Ковель", після чого був виявлений працівниками вагонного депо. Розуміючи, що його дії носять відкритий характер, реалізовуючи свій намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 продовжував свої злочинні дії, переміщуючи викрадене майно до свого велосипеда, який знаходився неподалік огорожі території підприємства за вищевказаною адресою, з метою розпорядження викраденим майном на свою користь. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_8 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, остерігаючись бути затриманим, залишив викрадене на місці події і поїхав у невідомому напрямку.

Крім того, ОСОБА_8 23.10.2021 близько 17:00 год. проник через паркан на огороджену територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно повторно викрав алюмінієву трубу довжиною 6м діаметром 175мм товщиною стінки 10мм, вартістю 2 116 грн 67 коп., яка знаходилась на землі поблизу житлового будинку, належала ОСОБА_11 . Такими діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 2 116 грн 67 коп.

У поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки не враховано молодий вік ОСОБА_8 , те що після проголошення вироку останній вину визнав повністю, заперечив лише факт проникнення, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, тяжких наслідків від скоєного не настало. Просить, з врахуванням пом`якшуючих обставин, вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше судимий, знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності, в період іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд визнав щире каяття, а обтяжуючі обставини відсутні.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим реально саме у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи захисника, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2022 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді