Справа № 296/2381/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні СВ УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000338 від 27.12.2022 за підозрою громадянина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

За результатами ознайомлення із наданими матеріалами досудового розслідування захисник вважає, що стороною обвинувачення умисно кваліфікуються дії за статтею 307 КК України, доводяться умисел у діях підозрюваного та доводяться обставини, які не мають відношення до загальної фабули кримінального провадження.

Зазначає, що письмове повідомлення про підозру у кримінальному провадженні не містить викладення її суті, тобто у повідомленні відсутній зміст підозри. Крім описової частини слідчим не викладено зміст підозри та абсолютно безпідставно порушено питання кваліфікації дій підзахисного ОСОБА_6 , вчинених відповідно до ст.307 КК України.

Згідно встановленої кваліфікації за ст.307 КК України, крім загальної позиції сторони обвинувачення, відсутні будь-які наявні доводи крім невстановленого часу, осіб та як наслідок самої версії обвинувачення.

Також зазначає, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст.277 КПК України, не містить правової кваліфікації окремо кожного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист.

При цьому у повідомленні про підозру не зазначено яким саме чином було вчинено злочин (предмет, мета, умисел, мотив тощо).

Разом з тим зазначає, що на даний час цілком очевидним є той факт, який підтверджений у документальній формі, що на момент складення письмового повідомлення про підозру сама підозра не досягла потрібного рівня, оскільки не ґрунтувалася на конкретних фактах та відомостях, що об`єктивно пов`язували б дії із вчиненням кримінального правопорушення, а тим більше причетності до фабули кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене захисник просить скаргу задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 вимоги скарги підтримав з викладених у ній підстав і просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги. Зазначив, що захисником не зазначено конкретних підстав для скасування повідомлення про підозру, а зміст підозри є зрозумілим, викладеним логічно і право підозрюваного на захист не порушує.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 у задоволенні скарги просив відмовити. Пояснив, що ОСОБА_6 не повідомлялося про підозру за ст.305 КК України. На даний час повідомлено лише про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Заслухавши пояснення захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні СВ УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000338 від 27.12.2022, у якому ОСОБА_6 28.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Разом з тим загальні положення кримінально процесуального законодавства свідчать про те, що при вирішенні цього питання слідчим суддею має бути враховано наступне: 1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах (у відповідності до ч.3 ст.17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом); 2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру (на підставі ч.1 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою, зокрема, забезпечення з`ясування обставин, які спростовують підозру); 3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру (два місяці у відповідності до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України); 4) функцію слідчого судді (згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях); 5) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею (з огляду на ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення).

Крім того, питання повідомлення особи про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Так, чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст.277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України (ч.1 ст.276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст.278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч.1, 2 ст.278 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно абз.2 ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є 1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, 2) питання дотримання стандарту "достатніх доказів" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідну перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Також положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття "достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення", яке застосовується у п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Разом з тим системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах "Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азейбарджану", "Нечипорук і Йонкало проти України") свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається їх конструкції пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)". У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути "вага" і "якість" доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру.

У відповідності до положень статті 42 КПК України з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Виходячи із зазначеного стандарт "достатніх підстав (доказів)" для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", адже останній згідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Враховуючи, що стандарт "достатніх підстав (доказів)" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри", тому для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів скарги обґрунтованість підозри ОСОБА_6 орган досудового розслідування підтверджує доказами, які дають можливість дійти висновку, що останній причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Разом із тим перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості у тому обсязі, який здійснюється судом під час розгляду обвинувального акта про обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує вагомість доказів щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з причетністю його до інкримінованого кримінального правопорушення.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання "обґрунтована підозра" тією мірою, щоб виправдати розслідування кримінального провадження.

Отже визначений КПК України стандарт доказування "поза розумним сумнівом" для доведення винуватості стороною обвинувачення особи у вчиненні нею кримінального правопорушення до обґрунтованості підозри на стадії досудового розслідування не застосовується, та відповідно, є нижчим.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру захисник вважає, у тому числі, відсутність змісту підозри.

При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження підозри, відсутність самої події та складу кримінального правопорушення не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Зазначені вимоги прокурором та слідчим були дотримані, а скарга зводиться до незгоди із пред`явленою підозрою. Між тим, слід зазначити, що недоведеність підозри може бути підставою для подальшого закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку.

Таким чином, правові підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1