Справа № 638/4487/22
Провадження № 1-в/638/368/22
УХВАЛА
Іменем України
30 листопада 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
09.08.2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначив, що вирок Красноградського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року виконується в Державній установі "Олексіївська виправна колонія (№25)". Станом на 08.08.2022 року засуджений відбув більше ніж дві третини строку покарання, призначеного судом. Вважає, що став на шлях виправлення, доказом чого є його зразкова поведінка, активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень в процесі виконання покарання, стримування від порушень режиму відбування покарання. Вважає, що є підстави для застосування стосовно нього ст. 81 КК України та просить суд задовольнити його клопотання.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що характеризує засудженого, як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки. Відповідно до психологічної характеристики на засудженого від 01.09.2021 року ОСОБА_5 дуже неврівноважений, настрій нестійкий. Під час відбування покарання мав стягнення. Також, засуджений має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6 та не виконане грошове зобов`язання на користь ОСОБА_7 .. Також, засуджений був працевлаштований, але з інформаційної довідки вбачається, що в 2021 році ОСОБА_6 працював тільки в січні і лютому, а в 2022 році взагалі не працював, що свідчить про незначні об`єми виконаних робіт. Вивчивши щоденник індивідуальної роботи на засудженого ОСОБА_5 та оцінку ризиків вчинення повторного правопорушення встановлено, що ОСОБА_5 стосунки з близькими майже не підтримує, рівень ризиків низький, а історія правопорушень навпаки рівень високий. Позитивний приклад не подає, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та у реалізації програм диференційованого твпливу.
В судовому засіданні ОСОБА_5 не був присутнім. Надіслав до суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, просив його задовольнити.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, а також клопотання засудженого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є заохочувальною нормою та правом, а не обов`язком суду.
ОСОБА_5 , 1970 року народження, на підставі вироку Красноградського районного суду м. Харкова від 09.10.2017 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 09 листопада 2018 року, кінець строку відбування покарання 09 листопада 2023 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.11.2018 року, під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався. До праці не залучався. З 22.11.2018 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово притягався до кримінального віповідальності, в тому числі і за тяжкі злочини.
Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Відповідно до витягу з протоколу №10 від 30.03.2022 засідань комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до характеристики на засудженого від 25.02.2022, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_8 , затвердженої 30.03.2022 начальником ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_9 , засуджений за час тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі вимоги режиму тримання не порушив, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався. До праці не залучався. За період відбування покарання в ДУ "Олексіївська виправна колонія (№25)" один раз порушував вимоги режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, на час складання характеристики стягнення погашено. Чотири рази заохочувався адміністрацією виправної колонії. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає. У відношенні до працівників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. До праці ставиться сумлінно, у повному обсязі виконує дорученну роботу. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується. Згідно з карткою періодичного проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, рівень ризику середній. Згідно з характерологічних проявів, які містяться в щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, ОСОБА_5 дуже неврівноважений, емоційні переживання глибокі та довготривалі, настрій не стійкий з домінуванням песимізму, адаптація погана.
Крім того, згідно з копією довідки від 11.08.2022 року головного бухгалтера «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_10 на виконанні відносно ОСОБА_5 знаходиться постанова Красноградського відділу ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП №57712786 від 03.06.2022 року, про стягнення з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суми боргу в розмірі 25665,33 грн.. Заборгованість станом на 11.08.2022 рік складає 25665,33 грн.. Також, на виконанні знаходиться постанова Красноградського відділу ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП №58082226 від 03.06.2022 року про стягнення з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборгованість станом на 11.08.2022 року складає 21370,41 грн.
Згідно з довідкою головного бухгалтера «Олексіївської виправної колонії (№25)» ОСОБА_10 , ОСОБА_5 з січня по липень 2022 року має нарахування пенсії по інвалідності.
Також, засуджений був працевлаштований з грудня 2018 року, що підтверджується довідкою головного бухгалтера ОСОБА_10 , проте, в 2021 році ОСОБА_6 працював тільки в січні і лютому, а в 2022 році взагалі не працював. З пояснень адвоката ОСОБА_6 в березні 2021 року був направлений для проходження планового лікування в Темнівську багатопрофільну лікарню №100 філії ДУ "ЦОЗ ДКВС України" в Харківській та Луганській областях, що підтверджується нарядом на направлення засудженого на госпіталізацію до лікарняного закладу, який міститься в матеріалах особової справи засудженого. Відомостей про неможливість працевлаштування за станом здоров`я після лікування матеріали справи не містять, адвокатом також такі відомості не надані.
Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Натомість, вивченням доказів судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи працевлаштованим, не погашав суму заборгованості в розмірі 25665,33 грн. на користь ОСОБА_7 та має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 21370,41 грн., що свідчить про несумлінну поведінку засудженого та відсутність стабільного та послідовного процесу виправлення останнього. Доказів перерахування коштів на виконання ОСОБА_5 зобов`язань адвокатом також не надано.
Встановлено, що ОСОБА_5 був неодноразово заохочений, але від сумлінної поведінки необхідно відрізняти пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджений дотримується вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації колонії.

Таким чином, вивченням матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що відомості, які містяться в них, не підтверджують процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання. Обставини, які з`ясовані судом, не дають підстави для висновку, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Красноградського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1