Справа № 643/2909/22
Провадження № 1-кс/643/1042/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0003873 від 05.12.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 08.08.2016 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 15.02.2018 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим терміном строком на 2 роки; 26.03.2019 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільненого 22.11.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2022 згідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 2 дні, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.12.2022 приблизно о 14.00, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, прийшов за адресою: АДРЕСА_2 в гості до свого дядька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її чоловіка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та, в подальшому ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на кухні вищевказаної квартири, почали вживати спиртні напої.
В подальшому, під час перебування ОСОБА_6 в квартирі за вищевказаною адресою, за місцем спільного мешкання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 05.12.2022 приблизно о 18 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, під час раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В цей час, перебуваючи на кухні вищевказаної квартири разом із ОСОБА_8 та, використовуючи те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходяться у іншій кімнаті, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, бажаючи настання смерті останніх, усвідомлюючи протиправність свої дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останніх, використовуючи предмет з колюче ріжучими властивостями, який останній тримав в руках, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин по черзі наніс ОСОБА_8 не менш двох прицільних ударів у шию та щоку з правої сторони, де розташовані життєво - важливі органи, чим спричинив ОСОБА_8 множинні рани шиї, різану прану правої щоки. Далі ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , попрямував, тримаючи в руці вищевказаний предмет з колюче ріжучими властивостями до кімнати, де відпочивали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зайшовши до кімнати, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на позбавлення життя вищевказаних осіб, використовуючи предмет з колюче ріжучими властивостями, який останній тримав в руках, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, по черзі наніс ОСОБА_9 не менш двох прицільних ударів в ділянку лівої лопатки, де розташовані життєво - важливі органи, чим спричинив ОСОБА_9 непроникаючі колото різане поранення лівої половини грудної клітини, лівої надключичної ділянки.
Далі відразу, продовжуючи свій злочинний умисел, використовуючи предмет з колюче ріжучими властивостями, який останній тримав в руках, по черзі наніс ОСОБА_10 один удар в ділянку стегна правої ноги та один удар в область пахвової ділянки праворуч.
Далі відразу, продовжуючи свій злочинний умисел, використовуючи предмет з колюче ріжучими властивостями, який останній тримав в руках раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар ОСОБА_7 в ділянку правої руки, чим спричинив останньому різану рану нижньої третини правого плеча.
Після цього, продовжуючи реалізацію злочинного умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , використовуючи предмет з колюче ріжучими властивостями, який останній тримав в руках, наніс ще один удар ОСОБА_10 в лопаточку ділянку праворуч, чим спричинив ОСОБА_10 різану рану пахвової ділянки праворуч, лопаточної ділянки праворуч, правого стегна. Від вказаного удару предмет з колюче-ріжучими властивостями зламався навпіл, а саме лезо відламалося від рукоятки, що позбавило можливості довести злочинний умисел ОСОБА_6 до кінця.
Внаслідок цього ОСОБА_6 , будучи позбавлений вищевказаного знаряддя вчинення злочину, припинив свої злочинні дії та з місця скоєння злочину зник, залишивши потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на місці скоєного правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті чотирьом особам, проте, злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки смерть потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , так як останній зник з місця вчинення кримінального правопорушення, побоюючись бути затриманим та у зв`язку з своєчасною госпіталізацією ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова».
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб.

Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

У органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, що визнано найвищою соціальною цінністю в державі, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Крім того, вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність уникнення покарання, майже одразу, після вчинення особливо тяжкого злочину намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне покинув місце злочину. Крім цього, ОСОБА_6 22.11.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2022 згідно ст.81 КК України звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 5 місяців 2 дні на шлях виправлення не встав та знову вчинив злочин;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину проти життя чотирьох осіб, тобто посягнув на визначену Конституцією України найвищу соціальну цінність, в тому числі, із застосуванням гострого предмету призначеного для убивства та нанесення тілесних ушкоджень. Останній може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілих, які підозрюваному відомі та свідків з метою зміни їх показів або примушування взагалі відмовитися від свідчень, які отримані на досудовому слідстві;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 веде антисоціальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями, не працює, не має законних джерел отримання заробітку. Крім цього, ОСОБА_6 22.11.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2022 згідно ст.81 КК України звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 5 місяців 2 дні на шлях виправлення не встав та знову вчинив злочин.

Також, враховується, що підозрюваний неодружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий, що унеможливлює застосування відносно нього домашнього арешту за місцем мешкання останнього, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення схильний до вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні від дачі пояснень стосовно повідомленої підозри відмовився, посилаючись на ст.63 Конституції України. В задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки ризики не доведені, не має наміру ухилятися від слідства, просив застосувати домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки ризики не доведено, його підзахисний має житло, готовий співпрацювати зі слідством, у задоволенні клопотання просив відмовити та застосувати нічний домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження встановив наступне.

06.12.2022 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, що підтверджується: електронними рапортами зі «служби 102» щодо повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події, проведеного в період часу з 19:50 год. до 20:25 06.12.2022 в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , в ході якого вилучено речові докази, які мають значення для подальшого досудового розслідування; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в ході якого вилучено одяг затриманого ОСОБА_6 та мобільний телефон; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_9 в ході якого остання пояснила обставини вчиненого злочину; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_10 в ході якого останній пояснив обставини вчиненого злочину; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості потерпілої ОСОБА_8 в ході якого остання пояснила обставини вчиненого злочину; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 в ході якого останній пояснив обставини вчиненого злочину; довідками з лікарні в яких зазначено діагноз потерпілих; іншими доказами у сукупності.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, українець, з неповною середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме: 08.08.2016 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 15.02.2018 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим терміном строком на 2 роки; 26.03.2019 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 22.11.2022 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2022 згідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 2 дні, зареєстрований та фактично мешкаючий в м.Харкові, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я декількох осіб, в період невідбутого покарання за попереднім вироком, що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.
У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 19-39 години 05.12.2022.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 19-39 години 02.02.2023.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____»_____________2022 року __________________________________