Справа №296/3673/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000104 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, непрацюючої, інвалід 2-ї групи, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за ст.111-1 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

встановив:

ОСОБА_5 , яка є громадянкою України, 10.05.2022 приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи на робочому місці: в кабінеті директора на 2-му поверсі приміщення закладу «Музична школа імені Святослава Ріхтера Житомирської міської ради», що є громадським місце, за адресою: м. Житомир, вул. Івана Франка, 12, під час спілкування з директором, та колегами, які перебували у коридорі біля кабінету, голосно та публічно виправдовувала перед директором дії збройних сил російської федерації, а саме зазначаючи, що російська федерація не воює з Україною, а лише намагається проводити "спеціальну військову операцію для захисту українського населення", звинувачувала військовослужбовців ЗС України у знущанні та нелюдському поводженні над російськими полоненими, а також заперечувала вчинення військових злочинів російськими військовими у м. Буча та м. Бородянка, називаючи їх «фейками» які розповсюджує Україна. Крім того, ОСОБА_5 наголошувала та цинічно доводила, що російські війська правильно роблять, що вбивають українців.

Таким чином, ОСОБА_5 , як громадянка України, публічно заперечувала здійснення збройної агресії проти України, виправдовувала дії військово-політичного керівництва країни-агресора, її збройних формувань.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненому не визнала та показала, що останні півтора року хворіла, на теперішній час проходить реабілітацію, постійно перебуває у стані тривоги. Працювала в музичній школі, викладала загальні предмети, індивідуальних занять з учнями не проводила. 10.05.2022 прибула до школи за викликом керівництва, о 14 год. 00 хв. зайшла до кабінету директора, остання скаржилася на завуча і вона зрозуміла, що вони посварилися, попросила розклад та список учнів. Директор була стурбована, запитала чи бачила вона, що було в Бучі, у свою чергу висловила думку, що, можливо, це "фейк", та запитала про знущання над російськими військовими полоненими, при цьому називала старовинні назви і на слові " ОСОБА_8 " директор вийшла в коридор, ще раз голосно сказала " ОСОБА_8 ", а потім повернулася на місце і сказала, що їй не місце у школі з такими поглядами. Зрозумівши, що директора не слід провокувати, оскільки остання людина настрою, а за станом здоров`я їй потрібно уникати стрес, а тому вийшла з кабінету директора в коридор, де нікого не було. Зайшла в 29 кабінет, де були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Сосницька запитала скільки у неї було курсів хімії та дала документи по розкладу, які вона сфотографувала, зафіксований час 14 год. 10 хв. Оскільки більше року не була у школі пішла в аудиторію № 23 перебрати свої папери і речі. В цей час до класу зайшла директор, поцікавилась за маркери і вони пішли. Вона забрала речі і о 15 год. 53 хв. викликала таксі та поїхала додому. Коли виходила бачила нову чергову, директора, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та бухгалтера ОСОБА_11 . Була шокована, коли через півтора місяці, 22.06., прийшли працівники СБУ і вручили повідомлення про підозру. Розмови, що викладена в обвинувальному акті, не було. Ставлення до російської федерації у неї негативне. З директором ні про війну, ні про спеціальну військову операцію не говорила, тільки сказала, що над російськими військовополоненими знущаються, оскільки про це бачила в Інтернеті, при цьому не заперечувала інформації щодо військових злочинів, вчинених у ОСОБА_12 та Бородянці, а просто піддала цей факт сумніву, тобто не стверджувала, а висловила сумніви, що це може бути "фейк", оскільки не була присутня при цьому, також не висловлювала про те, що українців треба вбивати, оскільки її сім`я теж українці. З колективом жодних конфліктів не мала, лише були суперечки з директором школи.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_13 показала, що є директором школи, де працювала обвинувачена, з останньою має приязні відносини. 10 травня о першій половині дня викликала обвинувачену на роботу, оскільки та майже рік хворіла, а тому було багато робочих моментів, які потрібно було обговорити. В ході розмови, обвинувачена запитала чому вона засмучена, на що відповіла, що 9 травня бомбили ОСОБА_14 , розбомбили місце роботи її сина, у зв`язку з чим постраждало троє охоронців, та почула у відповідь від обвинуваченої "і будуть бомбити, будуть жестоко бити та убивати, це операція, і треба було себе правильно поводити в даній ситуації". Потім ОСОБА_15 запитала чи відомо їй як українські військові знущаються над російськими військовополоненими, а ОСОБА_16 і Бородянка це "фейк", при цьому обвинувачена вела діалог лише російською мовою. Пізніше до кабінету зайшла викладач ОСОБА_9 , а тому сказала обвинувачений щоб остання вийшла з кабінету, на це обвинувачена сказала: "а ви знаєте, що було в 25 школі? Вони не промахнулись". На такі слова ОСОБА_15 , вона знову наполягла на тому, щоб остання пішла з кабінету. Розмова відбувалася при відкритих дверях. Також ОСОБА_15 наполягала на тому, що "це спецоперація, що нічого не було і Президент ОСОБА_17 мав себе вести по іншому, що їх пришли освобождать". Також зазначила, що проросійську позицію ОСОБА_15 мала з початку війни, а саме в 2015 році на уроках дітям висловлювала підтримку росіянам, а не українцям, у зв`язку з чим зі скаргою звертався батько учениці. Зазначила, що приміщення шкоди має гарну акустику, тому при відкритих дверях чутно розмову в коридорі, при цьому ОСОБА_15 говорила дуже чітко і впевнено. Уточнила, що виходячи з кабінету ОСОБА_15 говорила про 25-ту школу, а вона в цей час вже була в коридорі, де також були викладачі ОСОБА_18 і ОСОБА_9 . Також зазначила, що ОСОБА_15 гарний викладач і вона зі своєї сторони коли остання захворіла підтримувала її. Зазначила, що в колективі обвинувачену ніхто не переслідував.

Свідок ОСОБА_19 повідомила, що працює викладачем в музичній школі, знає обвинувачену, мають добрі відносини, таке ж ставлення до обвинуваченої було у всього колективу. 10 травня приблизно з 12 до 13 години була свідком розмови обвинуваченої та директора на високих тонах, оскільки разом з ОСОБА_10 перебували поруч з кабінетом директора в класі. ОСОБА_15 стверджувала , що це "не війна, а спецоперація", ОСОБА_16 це "фейк", "бомбили і будуть бомбити", "25 школа це не випадково", "українські військовослужбовці знущаються з російських полонених". Директор на такі слова, голосно попросила ОСОБА_15 залишити її кабінет. В цей час ОСОБА_9 зайшла до кабінету директору, але остання попросила її вийти. Зазначила, що вона особисто не заходила до кабінету директора, але бачила, що ОСОБА_15 стояла спиною до дверей і висловлювалася остання ствердно.

Свідок ОСОБА_20 показала, що працює в музичній школі, знає обвинувачену, є колегами, мають непогані відносини. Подія сталася 10 травня у першій половині дня, був важкий день, оскільки напередодні жорстоко бомбили ОСОБА_14 , всі прийшли на роботу з відчуттям великого горя, оскільки у директора там живе син. Вона була в класі, двері усіх кабінетів на другому поверсі були відчинені, тому все чула, було ехо, разом зі свідком ОСОБА_18 стояли в коридорі біля дверей до кабінету директора, мали намір зайти з робочих питань і почули розмову між директором та обвинуваченою. Розмова відбувалася на підвищених тонах, чула як обвинувачена висловлювала свою позицію з приводу того, що ОСОБА_16 це "фейк, постановочний варіант", "українські військові знущаються над російськими вояками", висловлювалась про 25 школу, стверджувала, що знає чому в школу цілились, що це не випадково. Це було жахливо, були шоковані, не знали як на це реагувати, спочатку хотіли зайти, але потім пішли до себе в клас. Свідками цього також були ОСОБА_21 заступник директора з господарської частини, ОСОБА_9 , яка в цей момент підіймалася по сходах та зайшла до кабінету директора, ОСОБА_22 , який саме підіймався на 2-поверх, його кабінет розташований навпроти кабінету директора. Вона зазирала до кабінетудиректора і бачила там обвинувачену.

Свідок ОСОБА_23 показав, що знає обвинувачену, разом працювали, мають нормальні відносини. 10.05 прийшов на роботу близько 12:00 год., оскільки зранку займався волонтерською діяльністю. Коли підіймався на 2-й поверх почув гучну розмову, побачив, що в коридорі стоять люди, почув жіночі голоси, один з яких був голосом директора, інший обвинуваченої. Зупинився на площадці між сходами, почув що розмова була про те, що "наші військові катують російських полонених", "про 25 школу". Обвинувачена стверджувала, "що російські військові попали туди куди і цілились", що його сильно обурило, оскільки його сусідка директор цієї школи. Що відповіла директор на слова ОСОБА_15 не пригадує, оскільки пройшло багато часу. Більше детально розмову не пам`ятає Потім підійшла свідок ОСОБА_18 , яка побачила його та вони спустились на 1-й поверх. Не пам`ятає хто був на вахті в цей день, пам`ятає, що в школі були присутні ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , бачив їх особисто. В день події обвинувачену не бачив, бачив її на наступний день чи через день. Не знає чи почув розмову з самого початку. Весь час стояв на сходах поки не вийшла ОСОБА_18 і вони разом пішли. Не бачив, де стояли ОСОБА_15 і ОСОБА_24 , оскільки відстань від сходів до дверей кабінету директора приблизно 7 метрів, двері були відчинені, розмова відбувалась на підвищених тонах, чув все уривками, стояв на самому верхньому прольоті сходів, перед входом до коридору на 2-й поверх. Конфліктів з колегами у обвинуваченої не було. На початку війни у 2014 році чув від обвинуваченої висловлювання про те, що української мови не існує, і після цієї ситуації перестав з нею спілкуватись. Знає, що у 2015 році через агітацію обвинуваченої про те, що агресія російської федерації проти України це нормально, батько забрав ученицю зі школи, чув про це від завідувача відділу, батько дівчинки це її родич.

Свідок ОСОБА_25 показала, що працює викладачем в музичній школі. В день події з колегами в приміщенні школі приводили документацію в порядок. Подія сталася 10.05, близько обіду, обід в школі починається о 13:00 год. Коли підіймалася з вбиральні на 2-й поверх почула крики та стала свідком розмови на підвищених тонах, яка відбувалася в кабінеті директора. Двері до кабінету директора завжди були відчинені, пішла до кабінету директора, оскільки мала кілька робочих питань. Зайшовши до кабінету побачила директора і обвинувачену, яка стояла біля столу директора, привіталася і почула слова про те, що обвинувачена стверджувала, що ОСОБА_16 , ОСОБА_26 це "фейк», говорила про 25-ту школу,"«що знущання над нашими полоненими це не знущання", "що це не війна, а спеціальна операція", і ці слова її дуже обурили. Розмова була емоційна з обох боків. Директор сказала, щоб вона вийшла з кабінету. Вийшовши з кабінету, в коридорі побачила ОСОБА_10 і ОСОБА_18 , по коридору ходив свідок ОСОБА_22 , свідок ОСОБА_21 займалась чимось у своїй комірці. Зазначила, що в колективі обвинувачену ніхто не переслідував, директор завжди йшла на зустріч з усіх питань.

Свідок ОСОБА_27 показала, що працює на посаді заступника директора разом з обвинуваченою в одній музичній школі. 10.05 була на робочому місці, викладачі ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були в 30 кабінеті, а вона навпроти кабінету у свій комірчині, за 4 м до кабінету директора, в приміщенні хороша акустика, тому все добре чути. Двері до кабінету директора були відчинені. Почула розмову, що відбувалась на підвищених тонах, вийшла з комірчини, побачила в коридорі ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , з кабінету директора в цей момент вилетіла ОСОБА_9 і залишилася стояти в коридорі. Зазирнула до кабінету директора і побачила там обвинувачену. Директор була в кабінеті разом з обвинуваченою, вони стояли біля порогу. Обвинувачена говорила підвищеним тоном, "що наші воїни знущаються над російськими солдатами", а ОСОБА_16 та Бородянка - це "фейки", "знаєте що було у 25 ліцеї, і будуть бомбити". Директор була збентежена словам ОСОБА_15 , намагалася пояснити останній, що все що вона говорить не відповідає дійсності. Директор була дуже схвильована, оскільки бомбили ОСОБА_14 , а там знаходиться їх син. Бачила як обвинувачена заходила до кабінету директора, оскільки саме виходила з комірчини, як обвинувачена виходила з кабінету і куди пішла в подальшому не бачила. В коридорі не стояла, розмову не продовжувала слухати. Також бачила свідка ОСОБА_22 , він саме підіймався по сходах.

30.05.2022 внесено відомості в ЄРДР з правовою кваліфікацією за ст. 111-1 ч.1 КК України по факту заперечення ОСОБА_5 здійснення збройної агресії проти України, публічного закликання до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань рф.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченої ОСОБА_5 і розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності також у зв`язку з наступним.

Так, вина обвинуваченої доведена показами допитаних судом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 . Свідки показали, що обвинувачена публічно, перебуваючи в кабінеті директора, у присутності директора та у присутності працівників школи, які перебували біля кабінету директора, виправдовувала дії збройних сил російської федерації, зазначаючи, що остання проводить "спеціальну військову операцію", звинувачувала військовослужбовців Збройних Сил України у знущанні над російськими військовополоненими, а також заперечувала вчинення військових злочинів у містах Буча та Бородянка, називаючи їх "фейками", при цьому доводила, що російські війська правильно роблять, що вбивають українців.

Твердження обвинуваченої та сторони захисту про суттєві розбіжності між показаннями свідків, суд відкидає з наступних підстав.

Так, допит зазначених свідків судом проведено у відповідності до вимог ст.ст. 352,353 КПК України, зокрема попереджено про кримінальну відповідальність та приведено до присяги.

Деякі розбіжності в їх показах, зумовлені особистим сприйняттям кожним із них цих подій, значним проміжком часу, який сплинув з моменту вчинення кримінального правопорушення, а тому це не дає підстави для визнання показань вказаних осіб недостовірними.

Покази свідків є логічними, послідовними, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами. При цьому, під час судового розгляду не встановлено, що свідки оговорюють ОСОБА_5 , або діють під впливом директора. Як зазначили в судовому засіданні всі допитані свідки, в тому числі директор ОСОБА_13 , вони мали нормальні взаємовідносини з ОСОБА_5 , визначали її як гарного викладача, однак всі зазначили, що з початку війни в 2014 році остання мала проросійські погляди.

Твердження сторони захисту про не доведеність мотиву та публічності при вчиненні кримінального правопорушення, суд відкидає.

Ознака публічності для закликів або заперечень - визначена у п. 1 Примітки до ст. 111-1 КК України. Публічним вважається висловлення заперечення до невизначеного кола осіб, зокрема у мережі Інтернет або за допомогою засобів масової інформації. У цьому випадку відповідні публічні заперечення вважатимуться кримінально караними, оскільки свідомо й публічно заперечуватимуться, а отже так би мовити виправдовуватимуться, в тому числі серйозні порушення міжнародного гуманітарного права (воєнні злочини).

З огляду на наведене, публічним є висловлення заперечення до невизначеного кола осіб, в даному кримінальному провадженні свої заперечення щодо здійснення зброної агресії проти України ОСОБА_5 висловила свідкові ОСОБА_13 , в публічному місці, а саме в кабінеті директора, при цьому свідками цих заперечень ОСОБА_5 , стали й ще свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 .

Твердження сторони захисту про те, що слова ОСОБА_5 , яка на той час хворіла, не правильно були зрозумілі свідками, суд відкидає. Так, свідки зазначали, що ОСОБА_5 висловлювала свою позицію російською мовою, ствердно, при цьому жестикулуючи руками, що вказує й на її мотив на вчинення даного кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимими протоколи слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 є ґрунтовними з наступних підстав.

Судом встановлено, перед початком проведення слідчого експерименту свідки не попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Крім того, зміст протоколу суперечить змісту відеозапису, зокрема у протоколі зазначено, що слідча дія розпочалася у Житомирському РУП, де свідки давали покази, а потім за згодою свідків, прибули до школи, де на місці показали обставини події. Як вбачається з досліджених відеозаписів слідчі експертименти були проведені в музичній школи, а не в Житомирсьому РУП. При цьому, слідчі експерименти проводилися під час повітряної тривоги, що чутно на відеозаписі, а в даному випадку дізнавач зобов`язана була зупинити проведення слідчої дії та продовжити після скасування повітряної тривоги.

Визнання зазначених доказів недопустимими не впливає на інші докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме безпосередній допит свідків в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченої доведеною повністю та кваліфікує її дії за ст. 111-1 ч.1 КК України, які виразились у публічному запереченні громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та публічних закликах громадянином України до підтримки рішень та дій держави агресора, збройних формувань.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який згідно з ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, є інвалідом 2-ї групи.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд обирає їй покарання в межах санкції статті.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-1 ч.1 КК України і призначити їй покарання за цим законом у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, а також посади в підприємствах, установах та організаціях державної та комунальної форм власності зі здійснення навчальної та викладацької діяльності на строк 10 (десять) років.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченійу та прокурору.

Суддя ОСОБА_1