ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1537/21

Провадження № 11-кп/4820/197/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000140, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білогорськ, АР Крим, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 1 статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років; зараховано у строк покарання термін його попереднього ув`язнення; арешт накладений на майно ухвалою судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 27.07.2021 скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі статті 100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 25 липня 2021 року, приблизно о 17:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні будинку потерпілого ОСОБА_8 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої неприязні, умисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_6 сів зверху на ОСОБА_8 та наніс йому кухонним ножем один удар у верхню частину грудної клітки. Після чого ОСОБА_6 встав з потерпілого ОСОБА_8 та вийшов з будинку на подвір`я, де викинув кухонний ніж та покинув місце події.

Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної кітки зліва з лівобічним гемопневматорексом та підшкірною емфіземою, яке є тяжким тілесним ушкодженням, як таке, що небезпечне для життя в момент заподіяння і котре без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчується чи може закінчитися смертю, а також крововиливу в правій навколоочній ділянці, яке за своїм характером відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відтак, суд ухвалив, що вказаними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати вчинені ним діяння з частини 1 статті 121 КК України на частину 1 статті 122 КК України, оскільки вважає, що потерпілий не зазнав небезпечних для життя наслідків та йому не був спричинений розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності.

Просить замінити призначене йому покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі та взяти до уваги вже відбутий ним термін в рамках призначеного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити повністю. Обвинувачений просив перекваліфікувати його дії з частини 1 статті 121 КК України на частину 1 статті 122 КК України, бо вважає, що потерпілий не зазнав тяжких тілесних наслідків та йому не був спричинений розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності. Також просив призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді не надходило, поважних причин неявки не повідомив. Згідно з частиною 4 статті 405 КПК України, його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор не визнав доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений заперечує правильність кваліфікації його дій за частиною 1 статті 121 КК України, вважає, що його дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 122 КК України, а також вважає суворим призначене йому покарання.

З вказаними доводами колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, достатніх, допустимих і достовірних доказів.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував фактичних обставин провадження, встановлених в ході судового розгляду, а саме що 25 липня 2021 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку потерпілого ОСОБА_8 , в ході конфлікту з потерпілим, умисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на підлогу. Далі, обвинувачений взяв на столі кухонного ножа і наніс ОСОБА_8 цим ножем один удар в область грудної клітини, після чого вийшов на подвір`я де викинув ножа. Потерпілий також вийшов з будинку та присів на лавці, а обвинувачений після цього пішов додому, наполягав, що вбивати потерпілого він не хотів.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував, що від його дій у потерпілого наявні тілесні ушкодження, але вважає ці ушкодження не є тяжкими, оскільки потерпілий не зазнав небезпечних для життя наслідків та йому не був спричинений розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо можливості перекваліфікувати його дії за частиною 1 статті 122 КК України, оскільки він не спричинив тяжких і небезпечних для життя потерпілого наслідків, колегія суддів уважає безпідставні та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, у тому числі наявними в матеріалах провадження доказами, а саме показами самого обвинуваченого, протоколами проведених слідчих дій, висновками судово-медичних експертів №142 від 25.08.2021 року та №143 від 25.08.2021 року, показами потерпілого ОСОБА_8 , який підтвердив нанесення йому ОСОБА_6 удару ножем у грудну клітину.

Судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться згідно з КК та КПК України і Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ від 17 січня 1995 р. № 6.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України проведення судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Згідно висновків судово-медичних експертів №142 від 25.08.2021 року та №143 від 25.08.2021 року (т. 2 а/с 47-48, 50-51), наявне у ОСОБА_8 проникаюче поранення грудної клітки з гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою, могло утворитися від одноразової дії якогось колюче-ріжучого предмету (не виключено леза ножа), що підтверджується формою і розмірами рани та рівним характером її країв, не виключено в строки та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з лівобічним гемапневмотораксом та підшкірною емфіземою у ОСОБА_8 за своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, яке небезпечне для життя в момент заподіяння (завдання) і яке без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчується чи може закінчитися смертю.

Отже, у справі проведено ряд експертних досліджень, які встановили чіткий механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема встановлені ті тілесні ушкодження, які є тяжкими, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

За змістом частини 1 статті 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є: 1) умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило: 2) втрату будь-якого органу або його функцій, 3) каліцтво статевих органів, 4)психічну хворобу або 5) інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або 6)переривання вагітності чи 7) непоправне знівечення обличчя.

Отже, до числа тяжких слід відносити тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Небезпечними для життя є ушкодження, які самі по собі загрожують життю потерпілого в момент заподіяння або за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Наслідок заподіяного ушкодження не може впливати на визнання його тяжким. Так, своєчасна медична допомога, яка призвела до швидкого і повного одужання потерпілого, не виключає відповідальності за ст.121 КК, якщо ушкодження були небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Натомість, частина 1 статті 122 КК України передбачає відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження - умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третин.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновки суду не містять протиріч за встановленими судом фактичними обставинами кримінального правопорушення, виходячи з сукупності вищевказаних та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, внаслідок чого висунуте ОСОБА_6 раніше обвинувачення за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України було перекваліфіковано на ч.1 ст.121 КК України, отже суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 1 статті 121 КК України -умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто як умисне завдання ОСОБА_6 тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання та прохання замінити його на більш м`яке, ніж передбачене законом, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, його виду та розміру, суд першої інстанції керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у пунктах 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться за класифікацією злочинів до категорії тяжких (передбачено статтею 12 КК), а також конкретні обставини кримінального правопорушення, його наслідки, інформацію про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, що в сукупності стало підставою до прийняття судом рішення про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Вивчаючи інформацію про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно вимог ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За правовою позицією Верховного суду, викладеною у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021, частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто такі обставини або сукупність обставин мають одночасно відповідають двом умовам: вони визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи), особу обвинуваченого, який свою вину визнав, щиро розкаявся, жалкував про вчинене, вибачився перед потерпілим, який прийняв такі вибачення та не наполягав на суворому покаранні, що суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, також обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, зловживає алкогольними напоями під впливом яких поводиться агресивно, у зв`язку з чимнадходили скарги на його поведінку; під наглядом лікарів-психіатрів та наркологів не перебуває, раніше вже судимий за скоєння особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, судимість не знята та не погашена, вчинив знову умисний злочин, спрямований проти здоров`я особи похилого віку, маючи при цьому непогашену судимість та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Суд визнав обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, його схильність до девіантної поведінки та вчинення насильницьких злочинів проти життя й здоров`я осіб, а також високу ймовірність повторного вчинення аналогічних злочинів, суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку, що обвинуваченому доцільно призначити покарання відповідно до санкції частини 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років.

На думку колегії суддів, таке покарання, яке наближене до нижньої межі санкції частини 1 статті 121 КК України, є справедливим, індивідуалізованим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових правопорушень, цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, тоді як виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі може становити небезпеку для усього суспільства.

Тоді як обставин, які б в своїй сукупності істотно знижували ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 злочину, що призначення йому навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність апеляційних доводів обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дійза частиною 1 статті 121 КК України та надмірної суворості призначеного йому покарання, а також вважає відсутніми підстави для перекваліфікації діянь ОСОБА_6 на частину 1 статті 122 КК України та для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням статті 69 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення,істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3