490/2329/23 05.04.2023
н/п 1-кс/490/2890/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2329/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України за наступних обставин.

У лютому 2014 року представники влади Російської Федерації, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, шляхом вчинення дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Гельсінського Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.ч. 3, 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивної війни проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, здійснили тимчасову окупацію вказаної території, яка триває і на даний час.

Крім цього, у березні-квітні 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, на території Донецької і Луганської областей, шляхом об`єднання терористичних груп, що діяли на території окремих районів вказаних областей, у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинні організації «Донецька Народна Республіка» та «Луганська Народна Республіка», що відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичними. Указом Президента України № 32/2019 від 07.02.2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», частину територій Донецької та Луганської областей також визнано тимчасово окупованими територіями, що триває і по даний час.

За зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Російську Федерацію визнано державою-агресором, що затверджено Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VIII, та Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», що затверджено Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII. У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, одним із наслідків збройної агресії Російської Федерації, розпочатої проти України в 2014 році, стала тимчасова окупація частини території України.

21 лютого 2022 року, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, указом президента Російської Федерації ОСОБА_8 «Донецкую народную республику» та «Луганську народну республіку» визнано державами. З цією ж метою, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президентом РФ ОСОБА_8 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Як встановлено, планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу ЗС РФ, Федеральної служби безпеки РФ, найманців, незаконних збройних та воєнізованих формувань терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан постійно продовжувався, так, Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України № 573/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, тобто до 19.02.2023.

07.02.2023 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 06.02.2023 № 58/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023, строком на 90 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03 березня 2022 року щодо заборони розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, а саме:

- найменування військових частин (підрозділів) та інших військових об`єктів в районах виконання бойових (спеціальних) завдань, географічні координати місць їх розташування;

- чисельність особового складу військових частин (підрозділів);

- кількість озброєння та бойової техніки, матеріально-технічних засобів, їх стан та місця зберігання;

- описи, зображення та умовні позначки, які ідентифікують або можуть ідентифікувати об`єкти;

- інформація щодо операцій (бойових дій), які проводяться або плануються;

- інформація щодо системи охорони та оборони військових об`єктів та засобів захисту особового складу, озброєння та військової техніки, які використовуються (крім тих, які видимі або очевидно виражені); порядок залучення сил та засобів до виконання бойових (спеціальних) завдань;

- інформація про збір розвідувальних даних (способи, методи, сили та засоби, що залучаються);

- інформація про переміщення та розгортання своїх військ (найменування, кількість, місця, райони, маршрути руху);

- інформація про військові частини (підрозділи), форми, методи, тактику їх дій та способи застосування за призначенням;

- інформація про проведення унікальних операцій із зазначенням прийомів та способів, що використовувались;

- інформація про ефективність сил і засобів радіо-електронної боротьби противника;

- інформація про відкладені або скасовані операції;

- інформація про зниклий або збитий літак, літальний апарат, зникле судно та пошуково-рятувальні операції, які плануються або проводяться;

- інформація про планування та проведення заходів забезпечення безпеки застосування військ (дезінформація, імітація, демонстративні дії, маскування, протидія технічним розвідкам та захист інформації);

- відомості про проведені інформаційно-психологічні операції, ті, що проводяться, а також плануються;

- інформація, яка має на меті пропаганду або виправдання широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України.

Згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що місцевий мешканець м. Южноукраїнськ - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не сприймаючи державну владу в Україні та сповідуючи ідеї проросійської спрямованості, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення та непогодження з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, діючи умисно, на шкоду таким основам національної безпеки України, неодноразово, на систематичній основі, ініціативно за грошову винагороду здійснював збір та подальше поширення невстановленій в ході досудового розслідування особі у месенджері «Telegram», інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань у м. Южноукраїнську.

За цим, 27.03.2023, о 21 год. 19 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення, передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, використовуючи власний мобільний марки «HUAWEI», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 та встановлений на ньому мобільний додаток програми (месенджер) «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_4 », в ході особистого листування в мобільному додатку - програмі (месенджері) «Telegram», здійснив поширення інформації про місцезнаходження підрозділів ЗС України/ інших утворених відповідно до законів України військових формувань за координатами в програмі «Goggle maps» - « 47.851690 , 31.165180», невстановленій в ході досудового розслідування особі, яка на зазначений період часу використовувала програму (месенджер) «Telegram», з обліковим записом « ОСОБА_11 », з номером мобільного телефону НОМЕР_5 .

28.03.2023, о 14 год. 18 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, керуючись тією ж метою та мотивами, використовуючи вищевказаний власний мобільний телефон із зазначеною сім-картою, у месенджері «Telegram», в ході особистого листування з вищезазначеною невстановленою особою здійснив поширення інформації про місцезнаходження підрозділів ЗС України/ або інших утворених відповідно до законів України військових формувань за координатами в програмі «Goggle maps» - « 47.823887 , 31.171972 », інформаційно-культурний центр «Імпульс», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, бульв. Шевченка, буд. 8-А.

Крім цього, за поширення двох вказаних інформацій ОСОБА_4 28.03.2023 отримав від вищевказаної невстановленої особи на картковий банківський рахунок № НОМЕР_8 грошові кошти у сумі 2003 грн.

Тим самим, ОСОБА_4 передав (поширив) інформацію про місце розташування підрозділів Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, на території м. Южноукраїнська, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення.

Передана (поширена) ОСОБА_4 за вищевикладених обставин інформація про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України, що створює фактичну загрозу їх ураження чи знищення.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст.114-2 КК України - поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

30.03.2023 р. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, ОСОБА_4 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими підозрюваний міг діяти, вчиняв дії, спрямовані на шкоду національній безпеці України шляхом поширення інформації щодо місць дислокації підрозділів ЗС України, яка раніше не розміщувалась у відкритому доступі, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи характер злочинних дій підозрюваного, його проросійські політичні погляди, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також на неможливість контролю за поведінкою підозрюваного у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який винуватість свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, за обставин, викладених у підозрі, визнав повністю, його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання відмовити, вказавши на відсутність необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, підтверджується даними:

протоколу про проведення негласної слідчої розшукової дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28.03.2023, та додатками до нього, згідно до яких зафіксовано, що ОСОБА_4 з використанням застосунку Telegram, ініціативно поширює через користувача, що використовує обліковий запис, що зареєстрований за абонентським номером: НОМЕР_5 з нікнеймом « ОСОБА_11 », в період дії воєнного стану надсилає інформацію щодо місць дислокації підрозділів ЗС України, яка раніше не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України, створює фактичну загрозу їх ураження чи знищення;

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 30.03.2023, згідно якого в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , вилучено мобільний телефон марки «Huawei HONOR 9A», з номером оператору мобільного зв`язку НОМЕР_3 на якому зафіксовано особисте листування з використанням застосунку Telegram користувача облікового запису, зареєстрованого з абонентського номеру НОМЕР_3 , з нікнеймом « ОСОБА_4 » з користувачем зареєстрованим за абонентськими номером НОМЕР_5 з нікнеймом « ОСОБА_11 »;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , згідно з якими ОСОБА_4 вчиняв дії направлені на збір інформації щодо місць дислокації підрозділів ЗС України;

- листа Сил оборони Южноукраїнська №61 від 30.03.2023, який підтверджує наявність в поширених ОСОБА_4 відомостях інформації щодо місць дислокації підрозділів ЗС України, яка раніше не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності є достатньо вагомими для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, згідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5-328кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і має постійне зареєстроване місце проживання, проте неодружений, утриманців, постійного місця роботи не має, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від на строк від 8 до 12 років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, з урахуванням характеру та обставин ймовірно вчиненого ним кримінального правопорушення, не встановленням усіх обставин та учасників кримінального правопорушення, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо якого триває, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи вищевикладене, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у кому він підозрюється, серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, а також фактичні обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, положення ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам на даній стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.114-2 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з триманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", без права внесення застави.

Строк дії ухвали по 28 травня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1