Провадження № 1-кп/734/17/23 Справа № 734/3492/19
В И Р О К

іменем України

01 березня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000046 від 20.09.2019 року відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могиляни Острозького району Рівненської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.04.2019 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1-2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, 25.02.2019 без поважних на те причин та відповідного дозволу командування, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами до 03.07.2019 року.

Під час незаконного перебування за межами вказаної військової частини солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, що все в дійсності було так, як зазначено в обвинувальному акті. В скоєному розкаюється.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку і на підставі допиту обвинуваченого суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у інкримінованій йому дії.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого, складеного інспектором Козелецького РС з питань пробації, вивчалась особистість обвинуваченого, так ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цих законом санкцій, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, а саме у виді штрафу.

Вирок Острозького районного суду Рівненської області, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки , відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати окремо.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 140 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 10200 (десять тисяч двісті ) грн.

Вирок Острозького районного суду Рівненської області, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки , відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати окремо.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою в той же строк після отримання копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1