Єдиний унікальний номер №175/652/23
провадження №1-кс/175/129/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження 0000010 від 01.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2023 року до слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло зазначене вище клопотання.

В обґрунтуванні клопотання прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено: до СД відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали від ДОП відділення поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про те, що мешканець с. Подолівка Барвінківської МІГ Ізюмського району Харківської області гр. ОСОБА_4 за місцем свого мешкання незаконно зберігає наркотичну речовину.

Відомості за вказаним фактом у відповідності до вимог норм чинного КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 01.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту).

Вказані речі визнані речовими доказами та передані на зберігання до Управління логістики МТЗ ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків вул. Молочна, 40

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту є забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою запобігти приховуванню, знищенню тощо.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У зв`язку з вище викладеним є підстави вважати, що вилучені під час обшуку предмети та речі є предметами кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, а також зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор надала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Дізнавач надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000010 від 01.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та іншими документами, що містяться в матеріалах справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дізнавачем СД ВП №1 ІРУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про визнання речовими доказами вищезазначене майно, яке було вилучене під час обшуку домоволодіння.

Відповідно до вимог ст. 98 Кримінального процесуального кодекс України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання про арешт майна, з яким до суду звернувся дізнавач за погодженням з прокурором, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, оскільки вказані у клопотанні речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити - накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду вищезазначене майно, в рамках данного кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 в період часу з 10 год. 05 хв. до 11 год. 27 хв. за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме на:

- речовину рослинного походження темно зеленого кольору висушену із характерним запахом коноплі, яка знаходиться в спецпакеті WAR 1798167;?

- металеве сито з речовиною рослинного походження висушеною темно-зеленого кольору із характерним запахом коноплі, яка знаходиться в спецпакеті PSP 2042386;

- ПЕТ-пляшку, на стінках якої є нашарування речовини коричневого кольору та фольгою на горловині, яка знаходиться в спецпакеті WAR 1406945.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1