САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1546/22
Провадження № 1-кп/726/114/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0002953 від 26.09.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Чернівці, з середньою освітою, не працюючого, фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Садгірського районного суду міста Чернівці 06.07.2022 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу 17000 гривень,

- вироком Садгірського районного суду міста Чернівці 30.09.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2022 близько 12:10 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні контейнера № НОМЕР_1 на ринку Добробут по вул. Калинівська 13-В в м. Чернівці, в умовах воєнного стану згідно указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, умисно, таємно, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу із прилавку контейнера викрав стабілізатор напруги марки «ARUNA SR500», вартістю 1321 гривень 34 копійок.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 з місця скоєного злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, та пояснив суду, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, все так і було, обвинувачений у вчиненому щиро кається. Свою поведінку усвідомлює, просить суд суворо його не карати. Вказав, що не може знайти собі роботу через проблеми із здоровям, тому вимушений був так заробляти. Матеріальну шкоду відшкодував потерпілому і вибачився за скоєне.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, з`ясувавши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає повністю доведеною вину ОСОБА_4 в умисних діях, які вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) , вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, скарг та заяв за місцем проживання щодо нього не надходило, до ОКНП «Чернівецька обласна психічна лікарня» за спеціалізованою психічною допомогою та з приводу лікування не звертався, також враховуючи тяжкі життєві обставини, які виникли у обвинуваченого, те, що він раніше двічі засуджений за вчинення корисливих злочинів.

З огляду на викладене, беручи до уваги особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, його злочинне минуле, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 69 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, зважаючи на обставини кримінального провадження, а саме: враховуючи кількість та вартість викраденого майна, яке не є значним, його вид, складні життєві (скрутне матеріальне становище) обставини, які спонукали ОСОБА_4 до вчинення злочину, враховуючи при цьому що обвинувачений відшкодував потерпілим завдану шкоду, позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а потерпілий погоджується із думкою прокурора та суду, за наявності встановлених кількох обставин, що пом`якшують покарання та при цьому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який на час судового розгляду виявив готовність понести відповідальність за вчинене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Суд вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 65-67, 69, 70, ч. 4 ст. 185, КК України, ст. 181, 100, 342-380 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинути невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду міста Чернівці від 30.09.2022 року у виді 2-х років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3( три) роки .

Відповідно до ст.ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.07.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з 12.12.2022 року, тобто часу його фактичного затримання.

Речові докази довідка собівартості у вигляді накладної, згідно постанови про визнання та прилучення речових доказів, DVD-R диск із відеозаписом з камери спостереження ринку «Добробут» залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження; стабілізатор напруги марки «ARUNA SR500» - повернути законному володільцю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 566,34 гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Чернівецького Апеляційного суду через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженому , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення

Головуючий суддяОСОБА_1