Справа №591/5566/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/77/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5566/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 відмовити, оскільки пред`явлена його підзахисному підозра є необгрунтованою, а наявні в матеріалах провадження докази не підтверджують наявність в діях ОСОБА_8 умислу на незаконне переправлення громадян через державний кордон, лише тяжкість майбутнього покарання не може бути єдиною підставою доведеності існування ризику переховування від органу досудового розслідування, суду та має враховуватися в сукупності з іншими обставинами. Його підзахисний має постійне місце проживання, реєстрації, проживає разом з дружиною, займається підприємницькою діяльністю разом з матір`ю, позитивно характеризується за місцем мешкання. Слідчий суддя в порушення вимог кримінального процесуального закону не обгрунтував свої висновки щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу і допустив порушення норм КПК.

14.11.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, в організації незаконного переправлення осіб через держаний кордон України та керівництво такими діями, кваліфікуючими ознаками якого є «вчинене за попередньою змовою групою осіб», «вчинене повторно», «вчинене щодо кількох осіб», «організованою групою», «вчинене з корисливих мотивів».

В провадження СУ ГУНП в Сумській області перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02.09.2022 у ЄРДР за № 0000174 за ч. 3 ст. 332 КК.

12.11.2022 ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК і 13.11.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК.

Зважаючи на те, що встановлені ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або сховати речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2022 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.01.2023 з визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 390000 грн, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у зволенні клопотання слідчому, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст. 260, 263, 271 КПК, обшуків, допиту свідків, затримання особи в порядку ст. 208 КПК, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою всупереч тверджень захисника є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 в силу тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку як вірно зазначив слідчий суддя має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що підозрюваний проживає у прикордонній з рф зоні, обгрунтовано підозрюється в організації незаконного переправляння осіб через державний кордон України саме до рф і може мати певні зв`язки з представниками рф, тому має реальну можливість залишити територію України.

Ризик вчинення ОСОБА_8 нового злочину також є цілком виправданим, беручи до уваги конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, а саме у складі організованої групи.

Є обгрунтованими і ризики незаконного впливу на свідків злочину у даному кримінальному провадженні, які на даний час не всі встановлені та допитані, показання яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_8 , перебуваючи не під вартою може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_8 враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо даних, які характеризують особу ОСОБА_8 , наявність в нього постійного місця проживання, де він проживає разом з дружиною, наявність доходу, хоча і мають місце, але не стали стримуючими факторами від протиправних дій згідно повідомленої підозри, тому повинні урахуватись разом з іншими обставинами кримінального провадження у їх сукупності.

Що стосується порушення слідчим суддею вимог КПК в частині не зазначення в резолютивній частині ухвали норми ч. 2 ст. 376 КПК, а також відомостей про дату та час оголошення повного тексту ухвали, то такі недоліки на переконання колегії суддів не є істотними та відповідно не можуть бути підставами для визнання судового рішення незаконним і його скасування з цих підстав, оскільки це жодним чином не вплинуло на реалізацію підозрюваним його права на звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції. Вказане порушення було компенсовано прийняттям та розглядом апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2022 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4