У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2023 Справа №607/6412/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання заступника начальника СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000029 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купчинці Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СВ відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.11.2022 потерпіла, прийшла до своєї бабусі, яка проживає в с. Дмухівці Тернопільського району Тернопільської області. Близько 22 години 00 хвилин потерпіла пішла до однієї з кімнат будинку бабусі, де лягла відпочивати. Коли потерпіла заснула, то до кімнати зайшов ОСОБА_4 . Перебуваючи у кімнаті, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що потерпілій не виповнилося 14 років, оскільки достовірно знав дату її народження, виник умисел задовольнити свою статеву пристрасть шляхом вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ліжка, де відпочивала потерпіла та вчинив розпусні дії щодо останньої, а саме, запхавши руку під одяг та нижню білизну, торкався правою рукою до сідниць потерпілої, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток потерпілої. Протиправні розпусні дії ОСОБА_4 тривали упродовж декількох хвилин, оскільки потерпіла прокинулась та ОСОБА_4 вибіг у сусідню кімнату.

Внаслідок злочинних дій, які знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, ОСОБА_4 посягнув на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи розпусні дії щодо малолітньої потерпілої, він створив загрозу деформації її моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми та нормальному моральному і фізичному становленню, а також формуванню у неї антиморальних поглядів.

Окрім того, встановлено, що на початку січня 2023 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті шляхом вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо малолітньої потерпілої, у післяобідню пору (точної години досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у підсобному приміщенні на території домогосподарства в с. Дмухівці Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями та користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом потерпілої, підійшов до потерпілої зі спини та, обхопивши її обома руками, поклав свої руки на груди потерпілої та почав стискати їх, при цьому в категоричній формі наказавши малолітній потерпілій мовчати про даний факт та нікому не розповідати. Протиправні розпусні дії ОСОБА_6 тривали упродовж декількох хвилин, після чого ОСОБА_6 залишив приміщення та пішов по справах.

Вказані розпусні дії ОСОБА_4 викликали у потерпілої короткочасні переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази, оскільки ОСОБА_4 вчинив протиправні дії щодо останньої без її згоди, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток останньої.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

30.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

06.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.156 КК України

З огляду на викладене, враховуючи, тяжкість покарання за вчиненні кримінальні правопорушення, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з мотивів, у ньому наведених та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, однак звернулася до слідчого судді із письмовим клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий є співмірним з існуючими ризиками та тяжкістю кримінального правопорушення.

Підозрюваний не заперечував щодо розгляду клопотання без участі захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання слідчого та відмови у задоволенні клопотання захисника, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України. Дані обставини підтверджені: психологічним висновком спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітньої особи від 03.03.2023; протоколами допиту свідків від 10.03.2023; протоколом допиту потерпілої від 04.04.2023; протоколом допиту свідка від 24.03.2023, протоколом допиту підозрюваного від 06.04.2023.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вказані обставини, дають слідчому судді підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини, утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній не працює, не одружений та раніше не судимий.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає тяжкості кримінальних правопорушень, вчинення яких йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, на даному етапі досудового розслідування, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 м`якшого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, сприймаються критично, оскільки беручи до уваги характер вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

Окрім того, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не усуває ризику впливу підозрюваного на одного із свідків, а саме бабусю підозрюваного та потерпілої, так як підозрюваний проживає разом із цим свідком.

Будьяких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою не наведено, а також відсутні медичні висновки, які б засвідчували факт неможливості тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.

Підозрюваного ОСОБА_4 не було затримано у відповідності до ст. 208 КПК України, тому його слід взяти під варту в залі суду негайно після оголошення ухвали.

За змістом ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи обставини вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_4 , про які зазначено у повідомленні про підозру, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, яке містить ознаки сексуального насильства, психологічний висновок спеціаліста від 13.03.2023, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання заступника начальника СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000029 від 01.02.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 27.05.2023, без визначення розміру застави, відповідно до пункту 1 ч. 4 ст.183 КПК України.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 13.04.2023 о 11.00 год.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1