Справа № 645/1358/23
Провадження № 1-кс/645/382/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000450 від 10.04.2023 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

11.04.2023 року старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 10.04.2023 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі два корпуси бойових гранат (Ф-1 та РГД-5) та два запалювана УЗРГМ до них.

За вказаним фактом було зареєстроване кримінальне провадження №0000450 від 10.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

10.04.2023 за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 82-А, слідчим СВ ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області в період часу з 20.26 год. по 21.20 год. виявлено та вилучено згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 10.04.2023 наступне: предмет схожий на корпус ручної гранати РГД-5, предмет схожий на корпус гранати Ф-1, які поміщено в сейфпакет № WAR1036885 та два предмети схожі на два запали (підривачі) типу УЗРГМ, які поміщено в сейфпакет № WAR0068296.

10.04.2023 року затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КК України, в ході складання протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину виявлено та вилучено у ОСОБА_4 банківську карту «Банк Південний» № НОМЕР_1 , яку поміщено в паперовий конверт.

Вищевказана вилучена банківська карта визнана речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000450 від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та на разі зберігається у ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Слідчий зазначає, що вказана банківська карта має доказове значення у кримінальному провадженні, що сприяє розкриттю вказаного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має важливе значення для встановлення істини під час досудового розслідування, призначення судових експертиз. Необхідність накладення арешту на вищезазначену річ слідчий обумовлює подальшим призначенням відповідних судових експертиз для належного забезпечення даних вищевказаних предметів та збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з метою надання даних предметів для безпосереднього дослідження в суді, в тому числі вони є доказами вчинення злочину, та завданням органів досудового розслідування є також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження вищевказаних предметів.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, згідно заява просила про розгляд клопотання за її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого/прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000450 від 10.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, в тому числі арешт майна допускається з метою забезпечення: п. 1 збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки зазначена банківська карта не відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, на виконання вимог ст. 170 ч.2 КПК України, слідчий не довів наявність достатніх підстав вважати, що накладення арешту на майно доцільне та зазначена банківська карта може бути речовим доказом по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Керуючись ст. ст.167, 170- 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000450 від 10.04.2023 року за ч.1 ст.263 КК України, а саме: банківської карти «Банк Південний» № НОМЕР_1 , вилученої 10.04.2023 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Банківську карту «Банк Південний» № НОМЕР_1 - повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1