Справа №295/2684/23
УХВАЛА

Іменем України

08.03.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши внесене слідчою СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001716, зареєстрованого 05.09.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на надходження до Житомирського РУП рапорту з приводу того, що на території міста Житомир громадянин ОСОБА_5 здійснює збут наркотичних речовин.

За даним фактом слідчим слідчого відділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 05.09.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001716 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

За змістом клопотання, 06.03.2023 в період часу з 22 год. 38 хв. по 22 год. 56 хв. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено та поміщено до автостоянки тимчасово вилучених транспортних засобів ГУНП в Житомирській області автомобіль марки Audi моделі Q8, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на праві власності належить ОСОБА_7 .

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170 КПК України, завдання арешту майна, слідча за погодженням із прокурором просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на автомобіль марки Audi моделі Q8, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору.

Слідча ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Представник власника (володільця) майна адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, в рамках кримінального провадження №0001716 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного збуту наркотичних засобів громадянином ОСОБА_5 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК України, а також за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів (психотропних речовин або їх аналогів) гр. ОСОБА_9 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 06.03.2023 року автомобіль марки Audi моделі Q8, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001716 від 05.09.2022.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, котра може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучений автомобіль відповідає критеріям речового доказу, наведених у статті 98 КПК України. З даного приводу слідчим суддею звернуто увагу на відсутність у матеріалах клопотання будь-яких доказів того, що в автомобілі Audi Q8, д.н.з. НОМЕР_1 , зберігались або перевозились наркотичні засоби, предмети для їх вживання, засоби переробки, фасування та маскування наркотичних засобів тощо.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про арешт вказаного у клопотанні автомобіля марки Audi Q8, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору.

Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 169-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1