Справа № 947/8497/23
Провадження № 1-кс/947/4278/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням установлено, що у серпні 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_4 , після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняв для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішив незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробив відповідний злочинний план, який полягав: підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування, спостереження за прикордонними загонами.

Усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати його вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою отримання незаконного прибутку залучив у лютому 2023 року, точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, до злочинної діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (який добровільно відмовився від вчинення злочину та своєчасно повідомив правоохоронний орган про злочин, що готується, та в подальшому був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій) обравши місцем незаконного перетину державного кордону територію Болградського району, Одеської області.

В ході зазначеного, ОСОБА_9 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , підшукав ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (які в подальшому були залучені до проведення негласних слідчих (розшукових) дій) яким повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 2500 доларів США з кожного.

В подальшому, ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 погодились на запропоновані умови ОСОБА_4 , та виконуючи вказівки останнього, 16.03.2023 приблизно о 12:30 годині прибули на автомобілі під керуванням ОСОБА_9 , до кафе «М`ясо та вино», що розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сарата, вул. Промзона 15а.

У свою чергу до вказаної адреси прибув ОСОБА_4 , який під час зустрічі із ОСОБА_9 , отримав від останнього грошові кошти на загальну суму 5000 доларів США, за незаконне переправлення ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів, будучи обізнаними із способами та порядком перевірки транспортних засобів співробітниками правоохоронних органів та Державної прикордонної служби України, використовуючи автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , наказав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пересісти до його транспортного засобу, та з метою недопущення виявлення вказаних осіб, працівниками поліції та Державної прикордонної служби України, розпочав рух польовими дорогами на території Болградського району, з метою доставлення їх до державного кордону України із Республікою Молдова.

Так, 16.03.2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_4 . Того ж дня за місцем мешкання та реєстрації підозрюваного ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук. В ході вказаного обушку було виявлено та вилучено: грошові кошти загальною сумою 20200 гривень: 40 купюр номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень та грошові кошти загальною сумою 1100 доларів США: 11 купюр номіналом по 100 доларів США, мобільний телефон марки «Іphone 11» чорного кольору в силіконовому чохлі блакитного кольору, серійний номер (GV4HGAYN73D) ІМЕІ: НОМЕР_2 , зі сім-карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi 9 CNFS»чорного кольору з чохлом чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , зі сім-карткою НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Redmi 9 AT»чорного кольору з чохлом чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , сім-картка НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «RedmiNote 10 5 G» сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , без сім-картки, мобільний телефон марки «RedmiNote 10 5 G» сірого кольору з прозорим силіконовим чохлом ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , сім-картка НОМЕР_11 .

16.03.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

27.03.2023 року ухвалою слідчого судді клопотання про арешт повернено прокурору для усунення недоліків.

Сторона обвинувачення повторно після виправлення недоліків звертається з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Було виявлено та вилучено безпосередньо за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 та має важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні:

- прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі просив його задовольнити, зазначивши, що вилучене майно зокрема грошові кошти, було вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 , після його затримання. На думку сторони обвинувачення воно належить підозрюваному.

- представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що вилучене під час обушку майно не належить ОСОБА_4

- третя особа ОСОБА_6 повідомив, що вилучені грошові кошти належать йому, є його особистими заощадженнями. Крім того, зауважив, що належні йому грошові кошти та мобільні телефони були добровільно ним видані в ході проведення обшуку, хоча ніякого значення в рамках означеного кримінального провадження вони не мають.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

16.03.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2023 року одразу після затримання підозрюваного 16.03.2023 року за його місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено вказані у клопотанні грошові кошти та мобільні телефони, оскільки такі речі можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, грошові кошти можливо отримані під час вчинення незаконної діяльності підозрюваним.

Таким чином так як вилучене майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 16.03.2023 року, потребують збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна, яке може бути використано в якості речових доказів, зокрема грошові кошти та мобільні телефони були вилучені за місцем мешкання ОСОБА_4 , що свідчить про те, що вказані речі ймовірно належать підозрюваному, грошові кошти могли бути отримані від незаконної діяльності, мобільні телефони можливо використовувалися під час скоєння злочину.

На думку слідчого судді, не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно, а саме вилучені мобільні телефони та грошові кошти, можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Слідчий суддя критично відноситься до твердження третьої особи ОСОБА_6 , батька підозрюваного, про те що вилучені мобільні телефони та грошові кошти належать йому, так як вказані доводи не підтверджені жодним чином. ОСОБА_6 не надано будь яких підтверджуючих документів щодо належності йому мобільних телефонів, а також не надано зокрема джерел походження грошових коштів. Вказані пояснення ОСОБА_12 батька підозрюваного слідчий суддя оцінює як спробу допомогти сину уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000241 від 23.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти із забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 16.03.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти загальною сумою 20200 гривень: 40 купюр номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, грошові кошти загальною сумою 1100 доларів США: 11 купюр номіналом 100 доларів США, які упаковано до сейф-пакету № WAR 1825427, а також мобільні телефони, а саме: мобільний телефон марки «Іphone 11» чорного кольору в силіконовому чохлі блакитного кольору, серійний номер (GV4HGAYN73D) ІМЕІ: НОМЕР_2 , зі сім-карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi 9 C NFS» чорного кольору з чохлом чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , зі сім-карткою НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Redmi 9 AT» чорного кольору з чохлом чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , сім-картка НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Redmi Note 10 5 G» сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Redmi Note 10 5 G» сірого кольору з прозорим силіконовим чохлом ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 , сім-картка НОМЕР_11 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1