УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року

м. Київ

Справа № 463/5460/22

Провадження № 51-2780 впс 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження (справа 463/5460/22) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області,

встановив:

До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло зазначене клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт у провадженні надійшов до Личаківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності, оскільки в порушення вимог ч.1 ст. 32 та ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX) був направлений до суду за місцем знаходження органу досудового розслідування, а не за фактичним місцем вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим стверджує, що обвинувальний акт було складено в приміщенні службового кабінету будівлі ТУ ДБР розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність у тому числі й на Закарпатську область.

Окрім того, захисник зазначає, що сім свідків у цьому кримінальному провадженні проживають та здійснюють свою професійну діяльність у місті Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області, а тому з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження справу потрібно направити на розгляд до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Учасники судового провадження були повідомлені про час та місце розгляду клопотання, однак в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів, й цей стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акту у цьому провадженні до суду й триває на даний час.

У зв`язку з цим, відповідно до положень ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду із обвинувальним актом) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування.

Разом із тим, відповідно до Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, абзац 1 ч. 9 ст. 615 КПК України було викладено в новій редакції: «Під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством».

Як убачається з матеріалів провадження, 27 липня 2022 року до Личаківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000266 від 17 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

За повідомленням судді Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 21 листопада 2022 року кримінальне провадження було призначене до судового розгляду, на даний час судовий розгляд триває й наступне судове засідання призначено на 08 лютого 2023 року на 11 год. 00 хв.

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснювалося слідчою групою Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, а обвинувальний акт був затверджений прокурором другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора.

Зокрема, в обвинувальному акті вказано, що цей акт складений слідчим ОСОБА_7 26 липня 2022 року в приміщенні службового кабінету № НОМЕР_1 Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: вул. М. Кривоноса, 6, м. Львів та затверджений прокурором ОСОБА_8 в цей же день і в цьому ж приміщенні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тобто законодавець пов`язує певну форму закінчення досудового розслідування з певною дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор.

Таким чином, враховуючи надходження обвинувального акту щодо ОСОБА_6 до Личаківського районного суду м. Львова 27 липня 2022 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні; ґрунтуючись на положеннях ч. 1 ст. 34, ч. 9 ст. 615, ч. 2 ст. 283 КПК України в редакції станом на вказану дату; враховуючи, що обвинувальний акт затверджувався прокурором у м. Львові в приміщенні службового кабінету № НОМЕР_1 Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: вул. М. Кривоноса, 6, м. Львів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , оскільки станом на 27 липня 2022 року обвинувальний акт був скерований для розгляду до належного суду.

Також необґрунтованими є й доводи захисника щодо наявності виняткових підстав для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду.

Згідно з приписами абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК України до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

Захисник ставить питання про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у зв`язку з наявністю, на його думку, виняткових підстав, а саме проживання та здійснення професійної діяльності обвинуваченим та свідками у місті Мукачево і Мукачівському районі Закарпатської області, чим ускладнюється особиста присутність вказаних осіб у суді.

Однак, захисник ОСОБА_5 не обґрунтовує, яким чином вказана обставина, перешкоджає Личаківському районному суду міста Львова забезпечити оперативність та ефективність кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з огляду на положення ст. 336 КПК України, враховуючи, що ці аспекти є суто організаційними.

Керуючись ст. 34 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про направлення кримінального провадження (справа 463/5460/22) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3