Справа № 130/2345/22
Провадження №11-кп/801/260/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000349, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.10.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого 01.08.2022 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.08.2022 та остаточне покарання визначено у виді 1 (одного) року 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня ухвалення вироку.

Вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 01.08.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, з метою вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням наркотичних засобів, без мети збуту, 28.09.2022 приблизно о 15:00 год, знаходячись по АДРЕСА_2 , на узбіччі дороги побачив один кущ рослини коноплі. Після цього ОСОБА_7 зірвав та переніс кущ коноплі до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , розділив його, та фрагменти стебел з листям і верхівковими частинами помістив у коробку, з метою подальшого особистого вживання наркотичного засобу без мети збуту, тобто придбав наркотичний засіб та незаконно зберігав за вказаною адресою.

Так, 04.10.2022 близько 18:40 год працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області під час виконання розпорядження Жмеринського міськрайонного суду про виконання вироку від 01.08.2022, що набрав законної сили відносно ОСОБА_7 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, за місцем проживання було виявлено наркотичну речовину рослинного походження.

В подальшому, у період часу з 19:05 год до 19:22 год 04.10.2022 в ході проведення обшуку домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , в одній з кімнат будинку, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції картонну коробку у якій знаходилася речовина рослинного походження - канабіс.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/14731-НЗПРАП від 14.10.2022, в наданій на експертизу речовині рослинного походження виявлено наркотичний засіб - канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 92,64 г.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, протягом року після засудження за цією статтею.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року. Просить винести рішення, яким пом`якшити йому покарання, оскільки вважає, що вирок суду є занадто суворим.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття обвинуваченого в даному випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 , що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.

Крім цього, відповідно до роз`яснень п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати, з-поміж іншого, i йога минуле, зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей (адміністративних стягнень).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог названого закону i роз`яснень постанови Пленуму та, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного i призначив ОСОБА_7 покарання, яке є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК) визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як убачається з вироку, при призначенні покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, проте обвинувачений раніше судимий за аналогічні злочини, після засудження 01.08.2022 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, до затримання на виконання вироку, вчинив новий злочин, за який притягується до відповідальності у цій справі, тому належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, (злочин вчинив в період не знятої та непогашеної судимості).

Встановлені ж судом дані про особу обвинуваченого вказують на те, що він не оцінює критично свою поведінку, тому дають підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 309 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Тому, призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлені, через що вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000349, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.10.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: