ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3432/22 Справа № 220/400/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції EASYCON),

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції EASYCON),

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції з

гауптвахти Луганського зонального відділу ВСП)»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000346 від 09.09.2022 року за у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 жовтня 2022 року застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Луганського зонального відділу ВСП строком на 60 днів, тобто до 11 грудня 2022 року включно із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 208 000 гривень.
Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу відмовити.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що прокурор у клопотанні лише формально зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та зможе незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим, судом визнано доведеним два ризики, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак зазначені ризики нічим не доведені.

Зауважує, що тяжкість ймовірного покарання не може слугувати підставою для позбавлення волі молодої людини, вина якої не доведена. Також не може слугувати належним аргументом відсутності міцних соціальних зв`язків, відсутність реєстрації шлюбу та дітей.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 є молодою людиною, мешкає з матір`ю та відбуває службу у ЗСУ, де характеризується позитивно. Зауважує, що визнання ризику впливу на свідків, є абсурдним, оскільки три свідки сторони обвинувачення є начальством ОСОБА_8 , що взагалі унеможливлює тиск. Прокурором не доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Крім того, зазначає, що суд взагалі не провірив наявність обґрунтованої підозри, оскільки запобіжний захід застосований у підготовчому судовому засіданні, та в наявних у суду матеріалах є лише обвинувальний акт, реєстр матеріалів та розписка обвинуваченого про вручення обвинувального акту.

Також суд необґрунтовано визначив максимально можливий розмір застави, так судом належним чином не проаналізовано рівень прибутків ОСОБА_8 , розмір витрат, які ОСОБА_8 несе для забезпечення себе належним одягом, військовим екіпіруванням, допомогу матері. Визначений судом першої інстанції розмір застави для ОСОБА_8 є не помірним.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, а саме: будучи військовослужбовцем, відмовився виконувати бойове розпорядження про здійснення маршу в район зосередження у південно-східну околицю населеного пункту Велика Новосілка Донецької області, чим вчинив непокору відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
23.08.2022 року повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2022 року, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти луганського ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, впливати на свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про застосування дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про недоведеність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий та враховуючи його особистість колегія суддів не вбачає ознак схильності останнього до вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, дані про його особу, який раніше не судимий, не одружений, на утриманні дітей не має.
Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності особі обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, вчинення кримінального правопорушення під час виконання службових обов`язків, під час дії воєнного стану, міцність соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Розглядаючи питання про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_8 , його особу, на яку покладено виконання обов`язків військової служби та вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення досудового розслідування не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Твердження захисника про недоведеність заявлених ризиків, є безпідставними, оскільки з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_8 та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника про неможливість впливу на свідків, у зв`язку з тим, що вони є начальством обвинуваченого, не заслуговують на увагу, оскільки вірогідність такого впливу залишається не зважаючи на субординацію.

Доводи захисника про не дослідження судом першої інстанції обґрунтованості підозри, не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваною ухвалою, до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, як до обвинуваченого, тобто вже на стадії судового розгляду, обґрунтованість обвинувачення та перевірка його доказами суд першої інстанції досліджує під час розгляду кримінального провадження по суті та надає оцінку в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення.

З урахуванням тяжкості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, дати обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою.

За висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 в умовах ізоляції від суспільства та прийняв відповідне обґрунтоване судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Крім того, приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції визначив розмір застави в межах, встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, правильно врахував при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні, дані про особу обвинуваченого та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для визначення застави в межах визначених судом та не вбачає підстав для її зменшення як про це просить захисник.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді