ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/410/23 Справа № 243/9515/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000515 від 10.08.2020 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , діючою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ,на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, працюючого машиністом електровозу структурного підрозділу «Лиманське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та до обрання запобіжного заходу мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п.п.11,12 ч.2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_8 зараховано попереднє ув`язнення з 05 вересня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому що він у невстановлений під час судового розгляду день та час 2020 року, з метою помсти своїй колишній дружині ОСОБА_9 , вирішив організувати вбивство на замовлення її співмешканця ОСОБА_10 .

Так ОСОБА_8 , за невстановлених під час судового розгляду обставин, 08.08.2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, зустрівся поблизу ресторану «М`ята» за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 5, із ОСОБА_11 , який займається супроводом та охороною осіб і вантажів за грошову винагороду та повідомив останньому, що вирішив організувати вбивство ОСОБА_10 , і запропонував ОСОБА_11 виступити виконавцем вчинення злочину за грошову винагороду в розмірі п`ять тисяч доларів США.

ОСОБА_11 розуміючи, що вчинення вбивства є особливо тяжким злочином, звернувся до правоохоронних органів із заявою про готування ОСОБА_8 вбивства, та з 12.08.2020 року діяв під контролем правоохоронних органів.

15.08.2020 року приблизно об 11 годині 03 хвилини, ОСОБА_11 прибув до автобусної станції міста Слов`янська, де зустрівся із ОСОБА_8 , який в цей момент працював водієм автобусу маршрутного таксі маршруту № 2 «Залізничний вокзал - Словкурорт». ОСОБА_8 запросив ОСОБА_11 в салон та вони попрямували до залізничного вокзалу, де вийшли з автобусу та в цей час ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 три фотокартки із зображенням ОСОБА_10 . ОСОБА_8 переглянув фотознімки та підтвердив, що саме вказану особу - ОСОБА_10 необхідно вбити, наполіг на тому, щоб після вбивства тіло ОСОБА_10 не було знайдено, та щоб він рахувався зниклим безвісті. Після зустрічі ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 100 гривень, та повідомив, що 18.08.2020 року при зустрічі він віддасть ОСОБА_11 завдаток в сумі 500 доларів США.

18.08.2020 року, приблизно о 16 годині 57 хвилин, ОСОБА_11 прибув для зустрічі із ОСОБА_8 на залізничний вокзал міста Слов`янська, де зустрівся з останнім. В ході зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , що ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 поїхали на відпочинок, через що скоєння вбивства необхідно перенести на більш пізнішу дату, та повідомив, що завдаток за вчинення вбивства ОСОБА_10 він віддасть пізніше, а про дату та час повідомить додатково.

01.09.2020 року, приблизно о 06 годині 27 хвилин, ОСОБА_11 на автомобілі «ДеуЛанос» державний знак НОМЕР_1 , без української реєстрації, прибув на вулицю Торську міста Слов`янська, неподалік від місця мешкання ОСОБА_8 , та через декілька хвилин до нього підійшов останній. Вони сіли в салон автомобіля, при цьому ОСОБА_11 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_8 на переднє пасажирське сидіння. В цей час ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 завдаток за вчинення вбивства ОСОБА_10 у сумі чотирнадцять тисяч гривень, що еквівалентно п`ятистам доларам США. Після цього останні на автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_3 , де мешкають ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Там останні почали чекати, коли ОСОБА_10 вийде з квартири. Того ж дня, приблизно о 07 годині 26 хвилин, ОСОБА_10 вийшов з квартири та ОСОБА_8 вказав на нього ОСОБА_11 , як на особу, яку необхідно вбити, при цьому ОСОБА_8 повідомив, що не заперечуватиме, якщо вбивство ОСОБА_10 буде імітоване ОСОБА_11 , як вбивство під час пограбування.

05.09.2020 року, приблизно о 09 годині 45 хвилин, ОСОБА_11 , зустрівся із ОСОБА_8 поблизу залізничного вокзалу м. Слов`янська по вулиці Залізничній, та показав останньому фотографії із зображенням імітації вбивства ОСОБА_10 , тобто ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але зазначений злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі. Після чого 05.09.2020 року о 09 годині 56 хвилин ОСОБА_8 було затримано співробітниками правоохоронних органів.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та через порушення вимог КПК України.

Наголошує на суперечностях в матеріалах НСРД, які судом також проігноровані, а викладені дані зі стенограм вважає перекрученими.

Вказує, що суд не відобразив у вироку показання свідка ОСОБА_11 , який намагався провокувати на здійснення злочинних дій ії підзахисного ОСОБА_8 , що доводить версію захисту про провокацію з боку правоохоронних органів в особі ОСОБА_11 .

Суд, не врахував грубі порушення, які вказують на проведення провокації стосовно обвинуваченого з боку правоохоронних органів.

На думку апелянта у справі відсутні основні процесуальні документи, а наявні, складені з порушенням діючого законодавства та норм міжнародного права. Тобто, усі докази, отримані в ході слідчо-розшукових дій у кримінальному провадженні мають бути визнані недопустимими

Звертає увагу, що судом також не були прийняті до уваги безліч фраз з матеріалів НСРД, які вказують на те, що ОСОБА_11 був ініціатором усіх розмов і вмовляв його скоїти даний злочин.

Під час судового слідства стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів того, що проведення НСРД відносно нього було викликане будь-якими протизаконними діями, а отже мала місце провокація.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність вини у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, і в основу обвинувального вироку він поклав недопустимі докази, які не могли використовуватись під час прийняття процесуальних рішень.

Стороною обвинувачення до суду не було надано жодних процесуальних документів, які б вказували на те, що НСРД проводились на законних підставах.

За таких обставин матеріали НСРД по даному кримінальному провадженню, та усі наступні докази пов`язані з цими процесуальними діями повинні бути визнані недопустимими доказами, про що вона наголошувала в суді першої інстанції.

На порушенні вимог КПК України, суд першої інстанції залишив поза увагою, не перевірив та не дав оцінки доводам сторони захисту, про вчинення злочину внаслідок провокації. Вимоги ч.3 ст.271 КПК України прямо забороняють використання доказів, здобутих внаслідок провокації.

На переконання захисника, саме свідок ОСОБА_11 за вказівкою органів поліції, спровокував ОСОБА_12 на підготовку до скоєння злочину.

З досліджених під час судового розгляду протоколу проведення негласної слідчої дії, аудіо-відео контрою особи та доданих магнітних носіїв до нього з відеозаписами зустрічей, вбачається, що саме ОСОБА_11 активно просив назвати особу яку нібито останній мав намір убити при цьому демонтував фотознімки.

З огляду на те, що сторона обвинувачення не мала у своєму розпорядженні достатніх матеріалів, які б незаперечно підтверджували протиправні дії ОСОБА_8 , у судовому засіданні таких фактичних обставин встановлено не було, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а тому вирок суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

На апеляційну скаргу захисту від прокурора відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_13 надійшли заперечення, в яких прокурор відсовує законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування судового рішення та закриття провадження у справі, прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту та вважала прийняте судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Перевіряючи вирок районного суду в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п.п.11,12 ч.2 ст. 115 КК України, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено. Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними доказами, які судом безпосередньо досліджувались під час судового розгляду.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам та є правильними.

Доводи апеляційної скарги захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом не знайшли свого підтвердження в ході перегляду вироку у вказаному кримінальному провадженні та спростовуються виходячи з наступного.

Судом оцінено всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у матеріалах кримінального провадження наявні докази, досліджені безпосередньо судом, а саме: показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , протоколи оглядів, висновками експертиз, протоколами НСРД, що містять результати негласних слідчих дії, досліджені судом, які містять дані, що доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисту щодо не дослідження судом указаних доказів на предмет належності та допустимості на те, що ці докази є суб`єктивною оцінкою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні указані доказі були досліджені судом, останнім надана належна правова оцінка, питання допустимості доказів вирішено судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Доводи сторони захисту щодо не взяття до уваги показань обвинуваченого ОСОБА_8 про відмову від скоєння злочину, що, на думку захисту, свідчать його показання щодо звернення до свідка ОСОБА_11 з проханням припинити спілкування з ним,були предметом дослідження судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, та спростовуються дослідженими доказами.

Так, свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 07.08.2020 року йому зателефонував ОСОБА_8 та призначив зустріч. Під час зустрічі 08.08.2020 року ОСОБА_8 почав йому скаржитись на проблеми в сімейному житті та повідомив, що хоче звести рахунки з новим співмешканцем його колишньої дружини. Запропонував ОСОБА_8 залякати нового співмешканця його колишньої дружини або побити, на що ОСОБА_8 заперечив та зазначив, що бажає лише фізичної розправи над вищевказаним чоловіком. Він погодився допомогти ОСОБА_8 , після чого він звернувся в СБУ, написав заяву та в подальшому добровільно співпрацював разом із співробітниками СБУ та приймав участь в спецоперації. Надав співробітникам СБУ номер телефону з якого йому телефонував ОСОБА_8 . Приблизно через тиждень, приблизно 15.08.2020 року він вже в якості виконавця замовного вбивства зустрівся із ОСОБА_8 на залізничному вокзалі в м. Слов`янську, де продемонстрував ОСОБА_8 надані співробітниками СБУ фотознімки ОСОБА_10 , якого ОСОБА_8 впізнав та вони домовились про суму, яку ОСОБА_8 заплатить йому за виконання вбивства ОСОБА_10 , а саме 5000 доларів США. Пояснив, що грошові кошти, які йому дав ОСОБА_8 в якості задатку він віддав співробітникам СБУ. Приймав участь у складанні процесуальних документів в приміщення СБУ м. Краматорська за участю понятих. Складені процесуальні документи завжди зачитувались всім учасникам та підписувались. Із співробітниками СБУ зустрічався як на вулиці так і в приміщеннях. В приміщенні СБУ м. Маріуполя ніколи не був. В кінці серпня 2020 - початку вересня 2020 року він разом з ОСОБА_8 поїхали на мікрорайон Артема м. Слов`янська для того, щоб ОСОБА_8 показав йому безпосередньо де проживає ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 вийшов з під`їзду, то ОСОБА_8 його впізнав та сказав, що це саме та особа, яку слід фізично усунути. В цей день ОСОБА_8 в салоні автомобіля передав йому суму завдатку в розмірі 14 000 грн., яку він перерахував на камеру, яка була одягнена на ньому та озвучив в голос. Пообіцяв ОСОБА_8 впродовж 5 днів виконати замовлення.

Неодноразово намагався відговорити ОСОБА_8 від вбивства, однак ОСОБА_8 наполягав на фізичній розправі над ОСОБА_10 .

Згодом вони знову зустрілися на залізничному вокзалі м. Слов`янська, де він продемонстрував ОСОБА_8 фотознімки з нібито вже виконаним вбивством ОСОБА_10 . Побачивши фото ОСОБА_8 зрадів та пообіцяв перевести решту частину грошей за замовлення вбивства безпосередньо на банківську картку.

Пояснив, що до кожної зустрічі із ОСОБА_8 співробітники СБУ його готували, вдягали спеціальну сорочку, розміщували на тілі спеціальне обладнання, яке вмикали безпосередньо перед зустріччю із ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, надаючи оцінку поясненням свідка ОСОБА_11 , після їх детального аналізу, дійшов до правильного висновку про їх послідовність, логічність та взаємозв`язок, що у своїй сукупності свідчить про те, що ОСОБА_8 дійсно звернувся до ОСОБА_11 та замовив йому вбивство ОСОБА_10 , через неприязне відношення до останнього.

ОСОБА_8 неодноразово з 15 серпня 2020р. мав можливість відмовитися від замовлення вбивства , але наполягав саме він на ньому при розмові зі свідком ОСОБА_11 .

Додатково допитаний свідок ОСОБА_11 показав, що під час передані завдатку він уточнював, чи не передумав обвинувачений ОСОБА_8 вбивати людину, останній повідомив, що відмовлятися від цього не бажає, передав завдаток, взяв фото, надали він порівнював останнього з фото та підтвердив, що це сама та людина, яку треба вбити.

Не прийняти показання свідка ОСОБА_11 як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 у суду не було підстав , оскільки вони у сукупності підтверджується такими доказами:

Відповідно до протоколу огляду від 14.08.2020 року - у приміщенні службового кабінету № 28 відділу слідчого управління ГУНП в Донецькій області, за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 32 було здійснено огляд трьох аркушів паперу формату А4 з білого паперу на яких відображено кольорові фотознімки ОСОБА_10 , які були отримані співробітниками СБУ з мережі Інтернет для подальшої передачі їх ОСОБА_11 , щоб останній зміг отримати підтвердження у ОСОБА_8 про особу, вбивство якої ОСОБА_8 йому замовив (том 2 а.к.п. 25).

Згідно протоколу огляду від 15 серпня 2020 року - у приміщенні службового кабінету було здійснено огляд свідка ОСОБА_11 , який до початку проведення огляду повідомив, що ОСОБА_8 домовився з ним про зустріч для підтвердження наміру замовлення вбивства співмешканця його колишньої дружини - ОСОБА_10 . Також ОСОБА_11 повідомив, що 07.08.2020 року вперше зустрівся з ОСОБА_8 , який повідомив йому, що бажає замовити вбивство ОСОБА_10 , а коли ОСОБА_11 запропонував просто побити ОСОБА_10 , а не вбивати, то ОСОБА_8 категорично відмовився та вказав, що ОСОБА_10 необхідно вбити таким способом, щоб тіло не знайшли.

В ході проведення огляду свідку ОСОБА_11 вручені три аркуші паперу формату А-4 на кожному з яких знаходиться кольоровий фотознімок ОСОБА_10 для того, щоб із вказаними фотознімками він направився на зустріч з ОСОБА_8 та підтвердив дані особи, вбивство якої ОСОБА_8 замовив (том 2, а.к.п. 30-32).

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 16.08.2020 року вбачається, що під час розмови ОСОБА_11 просить ОСОБА_8 дати йому більше деталей і фінанси для початку розробки. ОСОБА_8 каже, що для нього не важливий спосіб вбивства, але тіло він вважає за доцільне сховати. ОСОБА_11 дістає фото з сумки, розгортає та показує ОСОБА_8 ,оглянувши всі фото ОСОБА_8 повідомляє, що можливо це та сама особа. Наполягає на тому, щоб проїхатись з ОСОБА_11 та самому подивитись на чоловіка. Оговорює розмір авансу з ОСОБА_11 у розмірі «червонця». ОСОБА_8 каже, що йому потрібні докази вбивства, особисту участь він не бажає приймати, фотографій йому буде достатньо. ОСОБА_8 пропонує здійснити вбивство, яке б виглядало як нещасний випадок. Оскільки якщо жертву просто вбити, то поліцейські одразу спитають у кого з вбитим був конфлікт, і вона одразу вкаже на нього. Розмірковує як над варіантом аби жертва просто безвісно зникла. ОСОБА_8 скаржиться на жертву, що той дуже сильно його образив. Просить ОСОБА_11 зменшити вартість роботи, питає чи є вартість 5000 останньою. О 12 годині 05 хвилині ОСОБА_8 передає ОСОБА_11 100 грн на бензин, авто рушає (том 2 а.к.п. 111-119).

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис, на який фіксувалася зазначена слідча (розшукова) дія, і який міститься на долученому до матеріалів кримінального провадження диску для лазерних систем зчитування (інв. №78/1066). Під час перегляду відеозапису встановлена відповідність фактичних обставин, зафіксованих на відеозаписі та відображених у відповідному протоколі.

Відповідно до протоколу огляду від 15 серпня 2020 року було здійснено огляд свідка ОСОБА_11 , у свідка виявлено дві купюри по 200 грн., та одна купюра номіналом 100 грн. серії АЄ 5830540.Як пояснив ОСОБА_11 саме зазначену купюру номіналом 100 грн., серії АЄ 5830540 йому передав ОСОБА_8 «на бензин» (том 2 а.к.п 34-36).

Згідно протоколу огляду від 18 серпня 2020 року, був здійснений огляд свідка ОСОБА_11 , який до початку огляду показав, що 18.08.2020 року, близько 17 години 00 хвилин він зустрівся з ОСОБА_8 та в ході зустрічі вони ще раз обговорили умови вбивства ОСОБА_10 та після зустрічі ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 200 грн., а саме дві купюри по 100 грн. «на бензин», у свідка були вилучені дві купюри номіналом по 100 грн. серії УИ 1459434 та АЕ 8405148 йому передав ОСОБА_8 «на бензин» (том 2 а.к.п. 38-40).

Відповідно до протоколу огляду від 01.09.2020 року в ході проведення огляду ОСОБА_11 було вручено три аркуші паперу формату А-4 на кожному з яких знаходиться кольоровий знімок ОСОБА_10 - перший знімок лише голова, другий знімок сидячі на пляжі, третя у футболці «Адідас» на фоні моря та гір. Вказані знімки ОСОБА_11 взяв до рук та склавши їх у два рази поклав до сумки - месенджера (том 2 а.к.п. 42-44).

Згідно протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 02.09.2020 року під час проведення аудіо-, відео контролю за ОСОБА_8 було зафіксовано, як ОСОБА_11 знаходиться біля авто, до нього підходить ОСОБА_8 .Під час розмови ОСОБА_8 повідомляє, що він зібрав дещо більше 500 доларів США але планує отримати ще гроші. ОСОБА_11 просить передати йому завдаток, на що ОСОБА_8 погоджується та передає ОСОБА_11 14000 грн., що, за його підрахунками, має становити навіть дещо більше ніж 500 доларів США. На питання ОСОБА_11 як саме потрібно вбити жертву (зарізати, застрелити, задушити, пробити голову битою) ОСОБА_8 повідомляє, що йому це байдуже. Далі в автомобілі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 їдуть до місця мешкання жертви. По дорозі ОСОБА_8 домовляється про те, як передасть залишок суми протягом місяця-двох двома платежами у сумі 2500 та 1500, які переведе на карту. Пояснює, що передати гроші особисто не зможе, оскільки після вбивства планує зникнути до листопада. ОСОБА_8 неодноразово зазначає, що якщо вбивство відбудеться найближчим часом, то відносно нього не буде жодної підозри. Після вбивства просить надати йому днів п`ять або тиждень відстрочки, щоб він міг особисто у всьому переконатись. ОСОБА_8 бажає бути впевненими, що не буде «кидков» з боку виконавця, висловлює сподівання щоб у виконавця все вийшло. ОСОБА_8 хвилюється, щоб не постраждала його колишня дружина, цікавиться у виконавця як організована його робота, чи є в нього помічники чи він діє самостійно, допитується про джерело інформації ОСОБА_11 . В процесі розмови ОСОБА_8 переглядає фото, роздруковане на листі А4, зауважує, що тепер особа на фото виглядає старішим. Цікавиться коли саме все відбудеться, чи піде він разом з виконавцем, розмірковує про своє алібі на момент вбивства. Також під час розмови ОСОБА_8 схвалює розповсюджений у м. Слов`янськ варіант вбивства «гоп-стоп», коли жертва буде знайдена роздягнена, розбута, без грошей та телефону. ОСОБА_8 каже, що бажає вбити співмешканця дружини, щоб помститись їй, але не бажає, щоб дружина до нього поверталась. Після того, як ОСОБА_8 побачив особу з фото разом зі своєю дружиною, з якою вдвох вони вийшли з під`їзду, він підтверджує ОСОБА_11 , що це чоловік, якого потрібно вбити. Радить ОСОБА_11 після вбивства викинути телефон жертви в воду, щоб його точно не знайшли. Каже, що хвилюється, що щось трапиться не те, оскільки залишились лічені дні. ОСОБА_8 вказує на фотографії жертви, роздруковані на А4, і каже, що їх потрібно спалити (том 2 а.к.п. 120 - 132).

Повністю аналогічні відомості містить протокол за результатами негласних слідчих (розшукових) дій від 02.09.2020 року, складений щодо тих самих подій, однак при фіксації з іншого джерела (том 2 а.к.п. 133-144).

В судовому засіданні було переглянуто відеозаписи, на який фіксувалася зазначена слідча (розшукова) дія, і який міститься на долучених до матеріалів кримінального провадження дисках для лазерних систем зчитування (інв. №78/1065 та №78/1066).

Під час перегляду відеозаписів встановлена відповідність фактичних обставин, зафіксованих на відеозаписі та відображених у відповідному протоколі.

Аналізуючи вищевказаний протокол суд зазначив, що в ході спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 нецензурно відгукується про чоловіка, якого замовив вбити, передає ОСОБА_11 завдаток в розмірі 14 000 грн., після чого чітко каже, що потрібно, щоб після вбивства тіло загиблого не знайшли.

Прибувши за місцем мешкання ОСОБА_10 , та дочекавшись поки останній вийде з під`їзду, ОСОБА_8 впевнено впізнає потерпілого та каже ОСОБА_11 , що це саме той чоловік якого ОСОБА_11 показував йому на фотознімках та якого слід вбити.

Зазначені обставини були підтверджені у судовому засіданні свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які долучалися в якості понятих при оглядах свідка ОСОБА_11 , які повністю підтвердили обставини оглядів свідка і його пояснення щодо отримання 200 та 14000 гривень, передачі 3 фотознімків підозрюваному ОСОБА_8 , на яких зображено ОСОБА_10 .

Загальна хронологія подій та певні деталі зустрічей ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , під час яких обговорювались деталі замовного вбивства ОСОБА_10 та передавався грошовий завдаток і основна сума винагороди за його вчинення, описані вищевказаними свідками є узгодженими між собою та не суперечать як один одному так і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим у суду не було підстав не приймати пояснення вказаних свідків до уваги та вважати їх правдивими.

Обставин, які б свідчили про наявність у вказаних свідків підстав для обмови обвинуваченого, судом не встановлено.

З огляду на наведене доводи захисту щодо психологічного тиску та змушення обговорювати питання вбивства безпідставні, аналізуючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 , останній на протязі тривалого часу обговорював способи та варіанти вбивства жертви (зарізати, застрелити, задушити, пробити голову битою), суму винагороди, прі цьому торгувався, намагаючись зменшити її, повідомляв, що він зібрав дещо більше 500 доларів США але планує отримати ще гроші, на прохання свідка ОСОБА_11 передати йому завдаток, на що ОСОБА_8 погоджується та передає ОСОБА_11 14000 грн., що, за його підрахунками, має становити навіть дещо більше ніж 500 доларів США, домовляється про те, як передасть залишок суми протягом місяця-двох двома платежами у сумі 2500 та 1500, які переведе на карту, пояснює, що передати гроші особисто не зможе, оскільки після вбивства планує зникнути до листопада. ОСОБА_8 неодноразово зазначає, що якщо вбивство відбудеться найближчим часом, то відносно нього не буде жодної підозри. Після вбивства просить надати йому днів п`ять або тиждень відстрочки, щоб він міг особисто у всьому переконатись. ОСОБА_8 бажає бути впевненими, що не буде «кидков» з боку виконавця, висловлює сподівання щоб у виконавця все вийшло. ОСОБА_8 хвилюється, щоб не постраждала його колишня дружина, цікавиться у виконавця як організована його робота, чи є в нього помічники чи він діє самостійно, допитується про джерело інформації ОСОБА_11 . В процесі розмови ОСОБА_8 переглядає фото, роздруковане на листі А4, зауважує, що тепер особа на фото виглядає старішим. Цікавиться коли саме все відбудеться, чи піде він разом з виконавцем, розмірковує про своє алібі на момент вбивства. Також під час розмови ОСОБА_8 схвалює розповсюджений у м. Слов`янськ варіант вбивства «гоп-стоп», коли жертва буде знайдена роздягнена, розбута, без грошей та телефону. ОСОБА_8 каже, що бажає вбити співмешканця дружини, щоб помститись їй, але не бажає, щоб дружина до нього поверталась. Після того, як ОСОБА_8 побачив особу з фото разом зі своєю дружиною, з якою вдвох вони вийшли з під`їзду, він підтверджує ОСОБА_11 , що це чоловік, якого потрібно вбити. Радить ОСОБА_11 після вбивства викинути телефон жертви в воду, щоб його точно не знайшли. Каже, що хвилюється, що щось трапиться не те, оскільки залишились лічені дні. ОСОБА_8 вказує на фотографії жертви, роздруковані на А4, і каже, що їх потрібно спалити ,

Тобто без будь-якого психологічного примусу обвинувачений ОСОБА_8 обговорював питання вбивства жертви, знищення доказів вбивства, забезпечення алібі

Цими ж доказами також спростовуються доводи захисту про залякування ОСОБА_8 з боку свідка ОСОБА_11 та те, що саме ОСОБА_11 був ініціатором всіх розмов та зустрічей, а також на поляганні на том, що гроші, які ОСОБА_8 нібито передав ОСОБА_11 , не є завдатком, - а є спроба викривленням обставин задля уникнення відповідальності .

Зазначені ствердження є голослівними та спростовуються дослідженими доказами, яким суд надав належну правову оцінку.

Оцінюючи можливість підбурювання (спонукання) ОСОБА_8 до організації вбивства ОСОБА_10 , суд врахував, що сукупність досліджених судом доказів доводить, що намір на вбивство ОСОБА_10 у ОСОБА_8 сформувався без стороннього впливу і обвинувачений свідомо та щиро бажав настання смерті останнього, вчинив всі дії, спрямовані на організацію вбивства, активно обговорював з особою, яка мала виконати вбивство, час, місце, способи вбивства, організовував своє алібі на час вбивства, торгувався про розмір винагороди, щиро радів вбивству, яке за його переконанням відбулось.

Ретельним дослідженням судом доказів не встановлено фактів впливу з боку працівників правоохоронних органів або осіб, які діють за їх вказівками, на ОСОБА_8 схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Посилання ОСОБА_8 на те, що він замовляв спричинення лише тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , суперечить буквальному змісту спілкування ОСОБА_8 з особою, анкетні данні якої були замінені на ОСОБА_11 , і з яким ОСОБА_8 однозначно висловлював бажання на фізичне знищення ОСОБА_10 .

Обґрунтовуючи свої заперечення в цій частині сторона захисту досліджені судом докази оцінює і тлумачать на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Так колегія суддів обґрунтовано не погодилась з доводами сторони захисту, відповідно до яких ОСОБА_8 робив спробу відмовитись від готування до вчинення злочину і між ним і ОСОБА_11 .

За результатами перегляду та прослуховування відеозапису чисельних розмов, яка відбувались між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_11 постійно перепрошує ОСОБА_8 , переконується чи впевнений саме він у своїх намірах.

Фрагмент розмови, наведений захисником, має досліджуватись лише у контексті протоколу від 01.09.2020 року, в якому він міститься (том 2 а.к.п 122).

Так зі змісту протоколу про результати НСРД від 02.09.2020 року вбачається, що передавши гроші виконавцю злочину ОСОБА_8 перепрошує чи впевнений саме виконавець у своїх діях, чи не має шансів, що саме виконавець «дасть задню». На що ОСОБА_11 повідомляє, що в нього такого шансу немає. Після цього ОСОБА_8 висловлює побажання, щоб згодом труп не було знайдено.

Таким чином, доводи сторони захисту про спробу ОСОБА_8 відмовитись від злочину не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів суду першої інстанції обґрунтованого одхилила та не прийняла до уваги ствердження захисника щодо отримана з порушенням порядку встановленого законом та з грубим порушенням документування, що тягне за собою її недопустимість інформації, яка міститься у листі №78/4/10/2674 заступника начальника ГВ БКОЗ ГУ від 11.08.2020.

Даним листом повідомляється, що на виконання доручення № 8154/20-2020 про повні анкетні дані та персональну інформацію щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (том 2 а.к.п. 16).

Захисник зазначає, що, ця інформація була відображена у рапорті від 10.08.2020 на підставі якого було внесено відомості до ЕРДР, тобто була встановлена поза межами досудового розслідування; під таким номером доручення у матеріалах кримінального провадження не міститься; на документі відсутня реєстрація вхідної кореспонденції. Знов не вбачається процесуальний шлях цього документа; мається припущення, що вказана інформація була отримана шляхом проведення слідчих (розшукових), які відповідно до вимог ст.ст.104,105,106 КПК України, мала би бути оформлена відповідним протоколом.

Щодо цих доводів сторони захисту колегія суддів зазначила, що дійсно має місце лише припущення сторони захисту, що вказана інформація була отримана шляхом проведення слідчих (розшукових). Доводів, що дана інформацію про анкетні дані осіб не відповідає дійсності, є не вірною або перекрученою стороною захисту не наведено; відомості, зазначені в листі не спростовуються іншими. З огляду на викладене зазначені доводи сторони захисту не заслуговують на увагу суду.

Щодо чисельних доводів захисника про надання суду матеріалів, які не є доказами у кримінальному провадженні, колегія суддів зазначила наступне.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 10.08.2020 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000515 за матеріалами ГВ БКОЗ УСБУ в Донецькій та Луганській областях про те, що громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин, з метою помсти колишній дружині ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підшукав особу для здійснення вбивства співмешканця ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця м. Слов`янська Донецької області, та готує вбивство останнього на замовлення, пообіцявши виконавцю за скоєння вбивства 5 000 доларів США. (том 2 а.к.п. 4).

Вказаний документ не є доказом у кримінальному проваджені та лише є підтвердженням того, що таке кримінальне провадження зареєстровано та, відповідно, у органів досудового розслідування виникають підстави для проведення досудового розслідування.

Так відповідно Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 2982, реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

З огляду на викладене витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань хочане є доказом у кримінальному провадженні, однак, надання його суду та долучення до матеріалів кримінального провадження є обов`язковим для перевірки початку перебігу строків та термінів досудового розслідування.

Відповідно до рапорту начальника 9 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБ України від 10.08.2020 року, в ході проведення заходів щодо викриття, документування та локалізації злочинів насильницького спрямування було отримано дані, що ОСОБА_8 з метою помсти колишній дружині ОСОБА_9 планує здійснити підбір особи для умисного вбивства її співмешканця, пропонуючи суму 5000 (п`ять тисяч) доларів США у якості винагороди (том 2 а.к.п. 8).

проведення слідчих розшукових до моменту внесення відомостей до ЄРДР прямо заборонено (ч.3 ст. 214 КПК), посилань на проведення слідчих розшукових дій зазначений рапорт не містить.

Дорученням ст. слідчого в ОВС майора поліції Машкіна від 10.08.2020 року № 8155/20-2020, яким працівникам ГВ БКОЗ ГУ СБ України доручено провести заходи спрямовані на встановлення кола осіб, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення (том 2 а.к.п. 14-15).

Доручення ст. слідчого в ОВС майора поліції Машкіна від 12.08.2020 року № 8259/20-2020 яким працівникам ГВ БКОЗ ГУ СБ України доручено проводити огляди ОСОБА_11 вручати/вилучати необхідні матеріали, речові докази, у тому числі фото особи яку замовили, проводити слідчі дії тощо (том 2 а.к.п.17-18).

Щодо доводів захисника з приводу того, що на вказаних документах відсутня реєстрація документа у відповідності до п. 2.6.1. Наказу МВС від 23.08.2012 № 747 «Про затвердження Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України» (далі - Наказ), а тому є незрозумілим яким чином вказані документи могли потрапити до ГВ БКОЗ ГУ СБ України, відсутність вказаної реєстрації унеможливлює перевірити, коли дійсно він був складений та фактично був направлений до адресата, колегія суддів зазначає про таке.

Дійсно п. 2.6.1. Наказу передбачає, що реєстрація документа - це здійснення запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставляння на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Однак в даному випадку до матеріалів кримінального провадження долучено лише копії доручень майора поліції Машкіна, вимог до реквізитів якого зазначений Наказ не містить, оригінали доручень були спрямовані до ГВ БКОЗ ГУ СБ України для виконання.

На думку захисника отримана з порушенням порядку встановленого законом та з грубим порушенням документування, що тягне за собою її недопустимість є інформація, яка міститься у листі №78/4/10/2674 заступника начальника ГВ БКОЗ ГУ від 11.08.2020. Даним листом повідомляється, що на виконання доручення № 8154/20-2020 про повні анкетні дані та персональну інформацію щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (том 2 а.к.п. 16).

Захисник зазначає, що, ця інформація була відображена у рапорті від 10.08.2020 на підставі якого було внесено відомості до ЕРДР, тобто була встановлена поза межами досудового розслідування; під таким номером доручення у матеріалах кримінального провадження не міститься; на документі відсутня реєстрація вхідної кореспонденції. Знов не вбачається процесуальний шлях цього документа; мається припущення, що вказана інформація була отримана шляхом проведення слідчих (розшукових), які відповідно до вимог ст.ст.104,105,106 КПК України, мала би бути оформлена відповідним протоколом.

Щодо цих доводів сторони захисту колегія суддів зазначила, що дійсно має місце лише припущення сторони захисту, що вказана інформація була отримана шляхом проведення слідчих (розшукових). Доводів, що дана інформацію про анкетні дані осіб не відповідає дійсності, є не вірною або перекрученою стороною захисту не наведено; відомості, зазначені в листі не спростовуються іншими. З огляду на викладене зазначені доводи сторони захисту не заслуговують на увагу суду.

Щодо чисельних доводів захисника про надання суду матеріалів, які не є доказами у кримінальному провадженні, колегія суддів зазначила наступне.

У своїй постанові від 6 жовтня 2019 року (справа № 640/6847/15-к, провадження № 13-43кс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (в тому числі і відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися судом під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.

Отже, надане суду під час розгляду дійсного кримінального провадження чисельне листування між органами досудового розслідування, рапорти є матеріалами, які стали підставою для проведення НСРД, вони не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, однак бути досліджені під час судового розгляду та їм була надана належна правова оцінка.

Захистом оспорюється також законність ухвала апеляційного суду від 12.08.2020 року, якими був наданий дозвіл на проведення чотирьох видів НСРД, що, на думку сторони захисту, є прямим порушенням п.4 ч.4 ст. 248 КПК України та тягне за собою незаконність ухвали та відповідно недопустимість отриманих доказів в наслідок НСРД.

Відповідно до п. 4 ч. 4. ст. 248 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна відповідати загальним вимогам досудових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про вид негласної слідчої (розшукової) дії та відомості залежно від виду негласної слідчої дії про ідентифікаційні ознаки, які дозволять унікально ідентифікувати абонента спостереження, телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання тощо.

Як вбачається з ухвал суду, ухвалами надається дозвіл на проведення чотирьох видів НСРД, що є прямим порушенням п.4 ч.4 ст. 248 КПК України та тягне за собою незаконність ухвали та відповідно недопустимість отриманих доказів в наслідок НСРД.

Колегія суддів мотивовано не погодилась з доводами сторони захисту, що доручення від 14.08.2020 № 3190т на проведення НСРД на підставі ухвал Донецького апеляційного суду № 7662 (вх. № 1639 т) та № 7663 (вх. № 1639 т) від 13.08.2020 є недопустимим доказом внаслідок незаконності ухвал апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД, оскільки не виявила порушень вимог КПК України при винесенні ухвал судом апеляційної інстанції, з чім погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, згідно ухвали Донецького апеляційного суду від 12.08.2020 року - клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду прокуратури Донецької області по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000515 від 10.08.2020 року, задоволено та надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді:

- аудіо, відео контролю особи, в публічно доступних місцях, місцях тимчасового перебування особи, та інших місцях на які вкаже особа;

- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь - якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу), яка передається за допомогою мобільного терміналу систем зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 .

- зняття інформації з електронних інформаційних систем (пошук, виявлення і фіксація відомостей, що міститься в електронній інформаційній системі або їх частин, доступ до електронної інформаційної системи або її частини), яка передається за допомогою мобільного терміналу систем зв`язку, з абонентськими номерами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 .

- установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, а саме мобільного терміналу систем зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , що полягає в застосуванні технічних засобів для локалізації місцезнаходження радіоелектронного засобу, активованого у мережах операторів рухомого (мобільного) зв`язку, без розкриття змісту повідомлень, що передаються;

- візуального спостереження за особою, з використанням відеозапису, фотографування спеціальних технічних засобів для спостереження у публічно доступних місцях з встановленням його зв`язків та місць відвідування у відношенні особи, якою є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Термін дії дозволу визначено 60 діб. (том 2, а.к.п. 108).

Відповідно до п. 4 ч. 4. ст. 248 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна відповідати загальним вимогам досудових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про вид негласної слідчої (розшукової) дії та відомості залежно від виду негласної слідчої дії про ідентифікаційні ознаки, які дозволять унікально ідентифікувати абонента спостереження, телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання тощо.

Як вбачається з ухвал суду, ухвалами надається дозвіл на проведення чотирьох видів НСРД

Ані Інструкція, ані положення ст. 248 КПК України не містять вимог щодо винесення декількох ухвал щодо кожного виду негласної слідчої(розшукової) дії.

Негласні слідчі (розшукові) дії, залежно від їх виду і конкретної мети, проводяться щодо підозрюваного чи іншої особи, якщо лише в результаті їх проведення є можливість отримати відомості про злочин і особу, яка його вчинила, чи обставини, що мають значення для досудового розслідування (про події, речі і документи, які мають істотне значення для досудового розслідування) (ст.ст. 246, 253, 261 КПК України).

А тому перелік всіх видів негласних слідчих (розшукових) дії, які застосовуються щодо однієї особи, що мало місце в даному випадку, є цілком доцільним.

Не вбачаючи порушень вимог КПК України при винесенні ухвал судом апеляційної інстанції, колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту, що доручення від 14.08.2020 № 3190т на проведення НСРД на підставі ухвал Донецького апеляційного суду № 7662 (вх. № 1639 т) та № 7663 (вх. № 1639 т) від 13.08.2020 є недопустимим доказом внаслідок незаконності ухвал апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД.

З урахуванням конкретних, встановлених в судом обставин справи, перевірки їх наявними доказами, вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину доведено повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115 КК України як готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене організатором на замовлення, за попередньою змовою групою осіб,

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п.п. 11,12 ч.2 ст. 115 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, підстав для скасування вироку, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегія судів не знаходить.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість.

Судовий розгляд проведено з дотриманням вимог ст.337 КПК України, в межах пред`явленого обвинувачення, та діям обвинуваченого дано правильну юридичну оцінку.

Крім того, аналогічні доводи захисту, викладені в апеляційний скарзі, були предметом розгляду судом першої інстанції, який з дотриманням вимог КПК України перевірив зазначені в ній твердження, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши у вироку достатні підстави, через які залишив їх без уваги, при цьому належним чином умотивував своє рішення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, в період організації готування до вчинення інкримінованого йому правопорушення на хронічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, суд, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що він є раніше не судимим, має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки та на утриманні неповнолітню дитину, прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання виді позбавлення волі, з врахуванням положень ч. 4 ст. 68 КК України у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої обвинуваченому ч.2 ст. 115 КК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідне і достатнє для його виправлення і попередженню вчинення нових злочинів.

На думку колегії суддів вказаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 409, 419, 424, 426 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.12.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: