Справа № 441/1321/22 1-кп/441/181/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4

та обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр-на України, неодруженого, працюючого охоронцем в ПП «Хід-Транс», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 08.07.2022 близько 19.00 год., перебуваючи на території поблизу господарства, що на АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , умисно, розуміючи настання шкоди для здоровя, коли повинен був і міг її передбачити, підійшов до ОСОБА_4 та наніс удар кулаком правої руки в область грудей, в результаті чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав з висоти власного росту на тверду поверхню. ОСОБА_5 взяв в руки дерев`яний брусок та наніс ним удари в різні ділянки тіла ОСОБА_4 , в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці грудей і живота зліва, синець в лопатковій ділянці спини зліва, синець у поперековій ділянці спини зліва, два синці в ділянці лівого передпліччя, три синці на лівому стегні, садно і синець в ділянці лівої гомілки, синець на лівій стопі, забій лівої нирки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та перелом п`яткової кістки правої стопи, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що потерпілий прийшов до нього 08.07.2021 на подвір`я і між ними виникла суперечка, в ході якої він дійсно вдарив його рукою в груди, внаслідок чого ОСОБА_4 впав біля огорожі, він після цього наніс декілька ударів дерев`яним бруском в різні частини тіла потерпілого. Не хотів бити його, але він спровокував постійними доріканнями. Не пригадує точної кількості ударів і їх локалізацію, бо був в нервах. Бійку припинили сусіди, вони ж і викликали поліцію і швидку допомогу. Пробачення у потерпілого він не просив, але розкаюється у вчиненому, розуміє, що так не слід було робити. Намагався відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, але не погоджується із заявленою сумою. Обіцяє відшкодувати ОСОБА_4 витрати на лікування.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що конфлікт між ним і обвинуваченим носить тривалий характер, оскільки він певний час проживав сім`єю із рідною сестрою ОСОБА_5 , а останній після повернення додому неодноразово бив її. 08.07.2021 він прийшов не до ОСОБА_5 , але останній взяв деревяну палицю і почав нею наносити йому удари в різні ділянки тіла. Таких ударів було близько десяти, про що свідчать численні гематоми, садна і перелом. Якби не сусіди, які відтягли обвинуваченого, таких ушкоджень було б більше. Не знає, що найшло на ОСОБА_5 , поводився він неадекватно. Станом на сьогодні обвинувачений не відшкодував йому спричиненої шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого, його стан здоровя, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, але без відбування такого з наданням іспитового строку, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено, процесуальних витрат немає. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Долю речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі із встановленням іспитового строку в 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ дерев`яний брусок, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, - знищити після набрання даним вироком законної сили.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1