Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/268/23
Провадження № 1-кп/499/41/23
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

18 квітня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000839 внесеного до ЄРДР від 05.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на стадії підготовчого судового засідання перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні представник потерпілої подала цивільний позов адвоката ОСОБА_7 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, примірник якого було вручено захиснику обвинуваченого, просила суд прийняти його до розгляду.

Інші сторони провадження не заперечували проти прийняття цивільного позову, однак прокурор відзначила, що за подання позову про відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу належить сплатити судовий збір, оскільки в даному випадку звільненими від сплати судового збору є позивачі з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди. Думку прокурора підтримала захисник обвинуваченого.

Представник потерпілої посилаючись на норми ЗУ «Про судовий збір» та практику Верховного суду зазначила, що особа інтереси якої вона представляє звільнена від сплати судового збору за подання такої позовної заяви.

У питанні призначення справи до судового розгляду жодних заперечень від сторін кримінального провадження до суду не надійшло.

Також захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на підставі висновків судово-медичної експертизи за №285 ОСОБА_4 страждає тяжкою хворобою, а саме гемофілію (ідіопатичну тромбоцитопенічну пурпуру), це захворювання підпадає під дію п. ХІ «Хвороби нирок» Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі до Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання у поточній редакції. В теперішній час ОСОБА_4 потребує надання медичної допомоги тільки в умовах МОЗ гематологічного та нефрологічного профілю. Таким чином, оскільки обвинувачений не може за станом здоров`я перебувати у мовах ДУ «ОСІ», повністю визнає свою провину та має постійне місце мешкання, захисник обвинуваченого просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, також до клопотання було долучено копію свідоцтва про право власності на житло, згідно якого обвинуваченому належить частка у квартирі за місцем реєстрації, отже домашній арешт може виконуватися саме по даній адресі.

Клопотання захисника підтримав обвинувачений.

Прокурор у судовому засіданні вважала за неможливе розглядати таке клопотання, оскільки в супереч вимог КПК України воно подане безпосередньо у судовому засіданні, а не надано прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, а також у відповідності до ч.5 ст.201 КПК України дане клопотання підлягає залишенню без руху, оскільки продане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу. Також прокурор відзначила, що позиція сторони обвинувачення незміна, підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

Представник потерпілої, думку якої підтримала потерпіла, заперечувала проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений може здійснювати тиск на потерпілу, може переховуватися від суду шляхом переховування на тимчасово окупованій території у зв`язку з війною в Україні, тому виправданим є застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом ставилося питання щодо необхідності оголошення перерви у справі та надання часу для ознайомлення сторонами з клопотанням сторони захисту, однак прокурор та представник потерпілої відзначили, що такої можливості не потребують.

Вирішуючи питання черговості розгляду наданих у судовому засіданні клопотань, а також вирішення питань пов`язаних з підготовкою до призначення справи до судового розгляду, суд вважає за необхідне розглянути першочергово клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу, після чого вирішити питання про можливість призначення справи до судового розгляду та прийняття цивільного позову.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт.

У відповідності до ч.ч.1, 2 та 5 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

При цьому суд не вбачає підстав для залишення даного клопотання без розгляду у відповідності до ч.5 ст.201 КПК України, оскільки у ньому зазначені нові обставини, які раніше не розглядалися судом, а саме в обґрунтування клопотання було надано висновок судово-медичної експертизи за №285 від 17.04.2023 року.

Згідно висновку експерта №285 від 17.04.2023 року, підекспертний (ув`язнений) ОСОБА_4 страждав (з дитинства) і продовжує страждати на захворювання крові - гемофілію (ідіопатичну тромбоцитопенічну пурпуру). На це вказують дані медичної документації на його ім`я, характерні для даного захворювання результати лабораторних досліджень крові, дані перегляду мікропрепарату (пунктату кісткового мозку). Останнє, також верифікується тим, що при проходженні ВЛК комісії гр. Гнітєєв був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним до військової служби у воєнний час за ст. 12 «б» графа 1 Наказу МОУ №402 від 2008 року. Ст. 12 Наказу МОУ №402 від 2008 року відноситься до - «Хвороби крові і кровотворних органів та окремі порушення з залученням імунного механізму (D50-D89), їх наслідки», підгрупа «б» до - «повільно прогресуючі з помірними порушеннями функцій та частими загостреннями».

Дане захворювання крові (гемофілія), оскільки призвело до розвитку нефросклерозу, хронічної хвороби нирок III-IV ст., хронічної ниркової недостатності IV ст., вторинної анемії, підпадає під дію п. XI «Хвороби нирок» Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (пункт 1 розділу VI) до Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання у поточній редакції.

Як виходить з наданих матеріалів, ОСОБА_4 у даний час потребує надання медичної допомоги тільки в умовах стаціонарів МОЗ України, насамперед, гематологічного та нефрологічного профілей. Відповідно, ОСОБА_4 потребує додаткового обстеження в умовах даних стаціонарів.

Така медична допомога не може надаватися в умовах медичної частини ДУ «ОСІ» МЮУ, а також в інших закладах Державної кримінально-виконавчої служби України, де відсутні необхідні фахівці та обладнання, зокрема гематологічне, нефрологічне. Тому, як сказано вище, дана медична допомога повинна надаватися у медичних закладах МОЗ України.

У випадку ненадання, або неповного надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах спеціалізованих гематологічного та нефрологічного стаціонарів МОЗ України існує реальний ризик загрози життю ОСОБА_4 , оскільки хвороба, яке є у останнього, як правило, супроводжується або з дуже великим ступенем ймовірності може супроводжуватися цілою низкою смертельно небезпечних ускладнень: тривалою зовнішньою, внутрішньою кровотечею, геморагічним шоком, нирковою комою, іншим загрозливим для життя станом.

У разі отримання тілесних ушкоджень, особливо - ран, масивних синців, що супроводжуються кровотечею, також існує ризик виникнення небезпечної для життя кровотечі.

Також, згідно змісту даного висновку, а саме його дослідної частини, підекспертному рекомендовано: комплексно обстежитися у лікарів відповідних профілів, перш за все, згідно з вже наявними захворюваннями (діагнозами) - у гематолога, лі каря-лаборанта, невропатолога, терапевта, вертебролога, тощо, а також, у медичного психолога з динамічними зверненнями для встановлення-уточнення всіх наявних у нього захворювань (діагнозів) з метою призначення та коригування лікування. Диспансерний облік у гематолога, терапевта. Дотримання режиму рухової активності, відпочинку та сну. Плачові профілактичні курси стаціонарного лікування. При різкому погіршенні самопочуття - гострої, тривалої кровотечі, невідкладно - виклик швидкої медичної допомоги, госпіталізація у профільному стаціонарі.

За ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, відповідно до пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до відповідних форм первинної облікової документації. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до відповідних форм первинної облікової документації. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

При цьому, зі змісту документів, поданих стороною захисту, категорично не випливає неможливість отримання ОСОБА_4 відповідної медичної допомоги у порядку, передбаченому низкою нормативно-правових актів щодо надання медичної допомоги особам, узятим під варту, зокрема Законом України «Про попереднє ув`язнення», Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5, Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерством охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, Порядком надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженим постановою КМУ від 21.11.2012 № 1122 та ін.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та який знаходиться у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» має можливість отримати належне медичне обслуговування та пройти всі необхідні обстеження, у тому числі використовуючи з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не зникли, доказів існування обставин, які свідчать про неможливість подальшого тримання під вартою обвинуваченого в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та доводять наявність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який за станом здоров`я чи з інших підстав, суду не надано, а тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який у виді домашнього арешту.

Що стосується питання призначення справи до судового розгляду, то суд виходить з такого.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, та вислухавши заяви та клопотання учасників кримінального провадження щодо виклику свідків та витребування доказів по кримінальному провадженні суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Щодо цивільного позову, то суд зазначає, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.(ст.ст.175-177 ЦПК України), доводи щодо необхідності сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди суд відхиляє, з підстав вказаних у даному позові щодо підстав звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 10 ст. 56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди та, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Так, враховуючи вищенаведене у суду є усі підстави для прийняття цивільного позову до кримінального провадження, визнання цивільного позивача та цивільного відповідача.

Керуючись ст.ст.369-372 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту кримінального провадження №0000839 внесеного до ЄРДР від 05.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України на 11.05.2023 року о 10 годині 30 хвилин, викликати сторін кримінального провадження, забезпечити доставку обвинуваченого.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Прийняти до провадження цивільний позов адвоката ОСОБА_7 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Визнати цивільним позивачем ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000839.

Визнати цивільним відповідачем ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000839.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://iv.od.court.gov.ua/sud1509/.

Ухвала оскарженню не підлягає в частині призначення справи до судового розгляду та прийняття цивільного позову.

Ухвала в частині відмови у заміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом семи днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали проголошено 19.04.2023 року о 12:30 год.

СуддяОСОБА_1