У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7870/22

№ 1-кс/183/2212/22

26 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 07.10.2022 року до ЄРДР за № 0000559, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05.00 годині Президент РФ (путін в.в.) оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, приблизно о 05.10 годині Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після цього війська рф сухопутним шляхом проникли на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 01 березня та не пізніше 20 березня 2022 року збройними формуваннями РФ окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області зі встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 07.06.2022 року по середину серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, а саме у м. Балаклія, зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме патрульно-постового поліцейського.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з 07.06.2022 року по середину серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам з метою завдання шкоди Україні, почав виконувати обов`язки з патрулювання вулиць м. Балаклія Ізюмського району Харківської області у складі групи спільно з військовослужбовцями російської федерації. Вказані обов`язки здійснював у період часу з 08.00 години до 17:00 години відповідно до складених графіків несення служби. Додатково залучався до патрулювання території «Центрального ринку», що знаходиться у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, під час проведення збору коштів за оренду торгових місць.

02 грудня 2022 року слідчим СВ ВП № 1 Ізюмського РУПГУНП в Харківській області ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3

06 грудня 2022 року в мережі Інтернет, а саме в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру та повістки про виклик на ім`я ОСОБА_4 на 12 грудня 2022 року, 13 грудня 2022 року та 14 грудня 2022 року для вручення повідомлення про підозру та участі у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадження в якості підозрюваного, але ОСОБА_4 на вказані у повістках дати та час не з`явився, причини неявки не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом обшуку від 25.11.2022 року, проведеним на підставі ухвали слідчого судді № 1-кс/183/1887/22 (номер справи 183/7870/22) Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та вилученими речовими доказами.

В порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області направлено доручення на встановлення місцезнаходження та забезпечення явки ОСОБА_4 для проведення слідчих дій, обрання запобіжного заходу, однак згідно рапорту о/у СКП ВП № 1 ОСОБА_11 встановити місце знаходження підозрюваного не виявилося можливим, за місцем свого мешкання підозрюваний відсутній, в ході опитування встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не виявилося можливим.

14 грудня 2022 року у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено, останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук.

Також відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена в пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182).

Метою та підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час досудового розслідування встановлено, що вищезазначені ризики обґрунтовані та наявні.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої вбачається ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того достовірно відомо, що підозрюваний співпрацював з окупаційною владою, що може свідчити про можливість переховування від слідства та суду не тільки на території України, а й на території рф (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також слід зазначити, що причетність ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зокрема показаннями свідків, останній перебуваючи на волі матиме можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи обставини інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), а отже зважаючи на викладене орган досудового розслідування вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно наявні.

Відповідно до розпорядження ВС №11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Приймаючи до уваги викладене, з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

В судове засідання прокурор не з`явилася у зв`язку з обмеженнями, встановленими військовим станом в Україні. Слідчий суддя вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання підозрюваного з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1