Справа № 742/1638/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/115/23
Категорія - ч.4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 липня 2022 року за №0000527 за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2022 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фастівці Бахмацького району Чернігівської області, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, має двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10 серпня 2022 року вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.289, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених засудженим за вироком Бахмацького районного суду від 10 серпня 2022 року, та іншого злочину, вчиненого обвинуваченим до постановлення попереднього вироку, за цим вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бахмацького районного суду від 10 серпня 2022 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 09.07.2022 року, та визначено зарахувати йому таке в час відбування покарання, на підставі ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення - за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2022 року, близько 18 години, точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , під час особистої зустрічі неподалік вищевказаного будинку із знайомим ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, наніс один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки голови ОСОБА_10 , після чого проти волі останнього, різким рухом правої руки, силоміць вирвав з руки ОСОБА_10 мобільний телефон марки Motorola модель XT 2097-6 moto е7 pover, на дві сім карти, з об`ємом пам`яті 4/64 GB, червоного кольору, що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 вартість якого, згідно до висновку судової-товарознавчої експертизи № 1575 від 12.07.2022 становить 2799,40 грн. Після чого зазначеним майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Оскаржуючи вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 прокурор просить його скасувати, у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та засудити за ч.4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186 КК України та встановлених за вироком Бахмацького районного суду від 10.08.2022, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бахмацького районного суду від 10.08.2022 більш суворим за цим вироком остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, кваліфікацію його дій, прокурор вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилаючись на положення ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику... загострення в Україні криміногенної ситуації» № 9 від 30.09.1994 та п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24.10.2003, стверджує, що судом при застосуванні ст. 69 КК України, вказані вимоги не враховані. На думка апелянта, суд формально перерахував обставини, які пом`якшують покарання, та дані, що характеризують обвинуваченого, не надавши належної оцінки кожному з них.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше судимий за вироком Бахмацького районного суду до покарання у виді позбавлення волі, знову вчинив умисний тяжкий злочин, крім того, злочин вчинений ним в умовах воєнного стану, що характеризує обвинуваченого з негативної сторони і свідчить про стале небажання ставати на шлях виправлення та його підвищену суспільну небезпеку, яка свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого статті 69 КК України.

Вважає, що судом не лише не обгрунтовано, яким чином пом`якшуючі обставини, що визнані судом, з даними про особу обвинуваченого, виходячи з індивідуальних особливостей вчинення кримінального правопорушення та категорії посягань на охоронювані права і свободи осіб, досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а і перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення ОСОБА_8 покарання нижче нижчої межі, встановленої санкції статті.

Звертає увагу, що аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №744/884/17, провадження №51-8413км18.

За вказаних вище обставин, прокурор переконаний, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 безпідставно застосував положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок цим вимогам закону відповідає, з огляду на таке.

В апеляційній скарзі оспорюється тільки розмір призначеного покарання, фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

У відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Прокурор в апеляційній скарзі стверджує, що місцевий суд у вироку не обґрунтовано, яким чином пом`якшуючі обставини, що визнані судом, з даними про особу обвинуваченого, досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та перебувають в такому співвідношенні одно з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Колегія суддів не погоджується з цим твердженням апеляційної скарги. Так, у вироку суду прямо наведено обставини, які, на думку суду, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. Такими обставинами, на думку суду є:

- позиція винного до вчиненого злочину (фактично його повне визнання вини та щиросердне каяття);

- відсутність негативних характеристик за місцем мешкання обвинуваченого;

- наявність сім?ї та двох малолітніх дітей;

- позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати.

Таким чином, судом достатньо чітко прописано обставини, які він поклав в обґрунтування призначення покарання нижче від найнижчої межі. Крім того, стороною захисту в засіданні апеляційного суду наведено ще кілька обставин, які пом`якшують покарання і проти яких сторона обвинувачення не заперечувала. Такими обставинами є: добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, що виявилось у добровільній видачі предмету злочину.

На думку колегії суддів апеляційного суду, усіх цих обставин цілком достатньо для прийняття рішення про можливість і доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин. Найголовнішими з них є щиросердне каяття, відшкодування шкоди потерпілому та наявність сім?ї і двох малолітніх дітей, з якими обвинувачений має намір воз?єднатися, що безумовно сприятиме його подальшому перевихованню.

Призначене покарання у 5 років і 6 місяців позбавлення волі є значним і за своїм розміром достатнім для того, щоб переконати обвинуваченого в протиправності його дій і запобігти новим злочинам з його боку.

Таким чином, вирок суду у достатній мірі обґрунтований і вмотивований, він є законним і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні -прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 3-з місяців з моменту проголошення, а засудженим під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3