Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/74/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 186 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0002659за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.04.2022 року вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин та за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2022 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 1132 грн. 68 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив нанесення умисного легккого тілесного ушкодження та вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, за таких обставин:

19.09.2022 року приблизно о 00 год. 47 хв., більш точного часу не встановлено, потерпілий ОСОБА_9 проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де в той же час знаходився ОСОБА_8 , який помітивши ОСОБА_9 , почав йти за ним. Після цього ОСОБА_9 кинув пляшку у бік ОСОБА_8 , у якого згодом на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізовуючи вказаний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та штовхнув останнього обома руками в спину, внаслідок чого потерпілий впав на землю та вдарився долонями рук об асфальтове покриття. Далі ОСОБА_8 наніс удари ОСОБА_9 ногами в область тулуба зліва та один удар кулаком руки в область лоба.

У подальшому, потерпілий підвівся та разом з ОСОБА_8 вони пішли в напрямку центральної частини міста та, перебуваючи неподалік будинку №78 по вул. Великій Перспективній у м. Кропивницькому, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, завдав один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком лівої руки в область правого ока ОСОБА_9 .

Зазначеними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 згідно з висновком судового експерта тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців в ділянці лоба справа та зліва, на нижній повіці лівого ока, передній черевній стінці, бічній поверхні тулуба зліва, а також саден в ділянці лоба по центру, на спинці носу, по долонній поверхні лівої та правої кистей, рани на слизовій верхньої губи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 19.09.2022 року приблизно о 00 год. 47 хв., більш точного часу не встановлено, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де в нього відбувався конфлікт з потерпілим ОСОБА_9 , в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 .

Реалізовуючи вказаний умисел, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом потерпілого, який не чинив спротиву, відкрито викрав в останнього чоловічі шкіряні кеди «Ессо» синього кольору, вартістю 566 грн. 67 коп.

З викраденим ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 566 грн. 67 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду через його суворість, на підставі ст.414 КПК України, та призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.1 ст.125 КК України - у виді 100 годин громадських робіт та за ч.4 ст.186 КК України - у виді 7 років позбавлення волі. На підставі статті 69 і статті 71 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у вигляді - 4 років позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ст.. 414 КПК України передбачає зміну або скасування вироку у разі невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого визнається таке покарання. яке хоч і не виходить за межі. встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону У країни про кримінальну відповідальність але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З цієї причини його підзахисний вважає, що йому було застосовано дуже сурове покарання за скоєні ним злочини.

Його підзахисний свою вину визнав в скоєних ним злочинів, щиро розкаявся, сприяв слідству, цивільний позов не заявлявся, розкаявся. Бажає сплатити і понести справедливе покарання за правильно кваліфіковані злочини, як зазначає його підзахисний.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України,оскільки він в суді першої інстанції вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та детально показав про обставини вчинення кримінальних правопорушень, згідно з якими він за часу, місця, обставин та з мотивів, встановлених судом, наніс ОСОБА_9 удари в область тулуба, лоба та очей. Також, користуючись безпорадним станом потерпілого, який не чинив спротиву, він відкрито викрав у останнього кеди. Погоджується і визнає, що власними умисними діями спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, вказані в обвинуваченні, підтверджує найменування та вартість викраденого, зазначає, що розкаюється у вчиненому, обіцяє виправитись та просить суворо не карати.

Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч.1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які закон класифікує як умисний кримінальний проступок та закінчений тяжкий злочин, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який характеризується позитивно, офіційно не працює, не одружений, відомості про перебування на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги відсутні, осудний, раніше судимий. Обставини, що пом`якшують покарання повне визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України.

Що стосується доводів захисника про призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, необхідно зазначити наступне.

Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, - яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На думку колегії суддів щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, до тож враховуючи, що нові кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком.

А тому, колегія судді не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України оскільки останній раніше судимий, однак на шлях виправлення не став, вчинив нові кримінальні правопорушення звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком.

Крім того, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК України мінімальне покарання передбачене санкцією статті закону та фактично призначеним покаранням повністю поглинув покарання за попереднім вироком.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляція не може бути задоволена, як безпідставна. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4