Справа № 128/450/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці угоду про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості по якому 18.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого неповну вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця В/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №234о/с від 09.12.2016 ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання сержанта поліції.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_4 являється працівником правоохоронного органу. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_4 , як поліцейський був зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно наказу начальника ГУНП у Вінницькій області №95о/с від 04.06.2020, старшого сержанта поліції ОСОБА_4 з 10.06.2020 звільнено зі служби в поліції (за власним бажанням), відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до яких відносяться поліцейські. Абзацом другим частини другої статті 45 вказаного Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини 1 статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно до пп. 3 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішення Національного агентства від 10.06.2016 №3, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність зазначену в підпунктах «а», «в» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Так, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, являючись, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону, умисно не подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, а саме звільнення зі служби в поліції 10.06.2020, хоча, згідно зобов`язання для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», 10.06.2020 був письмово повідомлений про його обов`язок до 01.04.2021 подати електронну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що підтвердив своїм підписом.

Окрім того, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 був зобов`язаний до 01.04.202 1подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Реєстрі, однак дану декларацію не подав, НАЗК направило ОСОБА_4 повідомлення №103/01/30-2021 від 15.04.2021 про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з вимогою подати таку декларацію протягом 10 днів з дня отримання повідомлення, згідно з вимогами ст. 51-2 Закону.

Після отримання 18.06.2021 вказаного повідомлення, що було надіслано поштовим зв`язком за місцем реєстрації ОСОБА_4 , він зобов`язаний був подати таку декларацію протягом 10 днів з дня отримання даного повідомлення, тобто її подати до 28.06.2021.

Таким чином, ОСОБА_4 достовірно знаючи про обов`язковість подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом реєстрації та внесення необхідних відомостей на офіційному веб-сайті НАЗК, після припинення своєї діяльності в органах поліції 10.06.2020, дану декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, у період часу з 01.01.2021 до 07.10.2021, коли був затверджений обгрунтований висновок НАЗК №47-02/136/21 про виявлення в його діях ознак пов`язаного з корупцією правопорушення, умисно не подав, хоча мав реальну можливість її подати перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , та був повідомлений про необхідність її подання у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» порядку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

22.02.2022 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000177, та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468-470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. З моменту ініціювання угоди залучено захисника ОСОБА_5 , яка також підписала угоду, що надійшла до суду.

Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони узгодили та підозрюваний ОСОБА_4 дав згоду на призначення йому покарання за ст. 366-3 КК України у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій органів державної влади та місцевого самоврядування строком на один рік. Викладені істотні обставини для вказаного кримінального провадження, наслідки укладення, затвердження, невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав укладену із ОСОБА_4 угоду, вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України та просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання, ОСОБА_4 надає згоду на вид та розмір покарання, що вказаний в угоді, йому роз`яснено наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що угоду підписав без будь якого впливу, здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 підтвердила позицію обвинуваченого, заявила про відсутність будь якого впливу на обвинуваченого, добровільність укладення ним угоди, а тому просила затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, є кримінальним правопорушенням у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. ОСОБА_4 раніше несудимий.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, огляду матеріалів кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення у вчиненні якого він визнає себе винуватим та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Таким чином, судом в підготовчому судовому засіданні встановлено те, що ОСОБА_4 вчинив умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", а тому його дії кваліфікує за ст. 366-3 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні та винагорода викривачу не пропонувалася.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості по якому 18.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177, укладену 22 лютого 2022 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 266-3 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 лютого 2022 року покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій державної влади та місцевого самоврядування строком на 01 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 ч. 4 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1