Справа № 463/6385/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1003/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання, повністю приєднано невідбуте додаткове покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 08.10.2019 і остаточно призначено покарання один рік обмеження волі та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 місяці, які згідно з ч.3, 4 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно.

Строк покарання ухвалено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Окрім того, ухвалою суду від 27 вересня 2022 року виправлено описку, допущену у вироку Личаківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2022 року, замінено у тексті мотивувальної частини у відповідних відмінках слова «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)» на вірно «ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю».

Згідно з вироком суду, 08.10.2019 вироком Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Вирок суду набрав законної сили 07.11.2019. Будучи 18.12.2019 ознайомленим з порядком та умовами відбування основного та додаткового покарання, наслідками порушення умов відбування покарання за вказаним вироком, попереджений про настання кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування додаткового покарання, умисно ухилився від виконання додаткового покарання у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Так, 04.06.2022 близько 12-45 год. по вул. Грушевського, 5 у м. Львів-Винники, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування додаткового покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, будучи особою засудженою до цього виду покарання, ознайомленим про умови відбування зазначеного виду покарання, без наявності поважних причин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції та притягнутий останніми до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП (водій керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки), а також на останнього складено протокол про адміністративне правопорушення ААД№85669 за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), який скеровано до Личаківського районного суду м.Львова для розгляду по суті, що свідчить про умисне ухилення від відбування покарання, у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Не погоджуючись із оскарженим вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок змінити, призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з обмеженням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, вирок суду занадто суворий. Просить суд врахувати, що визнає вину в повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяв слідству у розкритті злочину. Просить врахувати, що він одружений і на його утриманні знаходяться неповнолітні діти : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина ОСОБА_13 хворіє, онкологія III стадія. Проходить періодичне лікування.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 389 КК України надійшов до Личаківського районного суду м. Львова в порядку ст.302 КПК України.

Дану справу суд першої інстанції розглянув у порядку ст.ст. 381-382 КПК України в спрощеному порядку. При цьому, суд у вироку зазначив, що, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_7 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1ст.389 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

В подальшому ухвалою суду від 27 вересня 2022 року виправлено описку, допущену у вироку Личаківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2022 року, та змінено формулювання обвинувачення з «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)» на «ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю».

Суд першої інстанції Констатував факт, що органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують події, встановлені судом, при цьому не зазначивши, які саме. І, в подальшому, вказавши, що за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_7 , кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1ст.389 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що, на думку колегії суддів, є формальністю та не відповідає обставинам кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст. 379 КПК України, описки, допущені у судовому рішенні, можуть бути виправленні, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

В даному випадку, це можна вважати опискою, допущеною судом першої інстанції при ухваленні оскарженого вироку. Однак, даний факт свідчить про формальний підхід при розгляді справи щодо ОСОБА_7 в порядку спрощеного провадження та неповне дослідження судом усіх матеріалів кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 389 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від покарання , не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема за ухилення засудженого від сплати штрафу або від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, що включає в себе і позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, згідно постанови Верховного Суду від 2 грудня 2019 року у справі N 612/712/16-к (провадження N 2148кмо18), притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК, зокрема за ухилення від виконання покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами особи, котру вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування автомобілем особою, позбавленою права керування транспортними засобами), виключається у випадку, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на суспільно небезпечну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи; встановлені факти, які двічі призвели до притягнення до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка у кримінальному провадженні по суті стосувалася тих самих фактів, що досліджувались у провадженні про адміністративне правопорушення, і значну їх частину покладено в обґрунтування кримінального обвинувачення. У цьому випадку обвинувачення є несумісним із гарантіями, передбаченими у ст. 4 Протоколу N 7, а ухвалення обвинувального вироку суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КК.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції жодним чином не зазначено у вироку, чи досліджувався факт притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121, 126 чи 130 КУпАП, чи постанови набули законної сили, чи не наявні факти, коли особа може бути двійчі притягнута до відповідальності за одне і те ж діяння, та чи немає підстав для закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відтак, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону допущена судом першої інстанції при постановленні оскарженого вироку щодо ОСОБА_7 є підставами для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід задоволити частково, а оскаржений вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, який слід провести в загальному порядку.

Окрім того, скасуванню підлягає і ухвала від 27 вересня 2022 року виправлено описку, допущену у вироку Личаківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2022 року, замінено у тексті мотивувальної частини у відповідних відмінках слова «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)» на вірно «ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю».

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище, та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, з використанням наданих процесуальних можливостей, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 389 КК України та ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2022 року про виправлення описки у вироку суду від 06.09.2022 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_14