Справа № 136/381/23
провадження 1-кп/136/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 18.01.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм МХП «Зернопродукт», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

інших учасників

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 18.01.2023 о 08:50 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 6319» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині вул. Миру в с. Вахнівка Турбівської ТГ Вінницького району Вінницької області в напрямку смт Турбів Вінницького району Вінницької області, в порушення п. п. 12.3, 13.1., 14.2 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, побачивши попереду велосипедиста, який рухався в попутному з ним напрямку, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на зазначеного велосипедиста, яким є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 19/23 від 20.02.2023, за результатами проведення судово-медичної експертизи, в потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді - перелому бічної кісточки, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням, закритого перелому заднього краю лівої великогомілкової кістки з незначним зміщенням, які не були небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/2220-ІТ від 06.02.2023, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «ГАЗ 5319» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 12.3, 13.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху.

В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «ГАЗ 5319» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.3, 13.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху, причому невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 12.3, 13.1, 14.2 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно яких:

-п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

-п. 14.2 (а) - перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.

У ситуації, яка склалась, у прямому причинному зв`язку з подією ДТП стало невиконання водієм автомобіля ГАЗ 6319 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог п. 12.3 ПДР, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/102-23/2220-ІТ від 06.02.2023.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий надав до суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із примиренням його із винним, мотивуючи тим, що обвинувачений повністю відшкодував завдану йому шкоду, вони примирились, тому просив суд кримінальне провадження закрити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , якому судом роз`яснено право на захист, запевнив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, правову кваліфікацію він не оспорює, вину свою у вчиненні інкримінованого злочину він визнає у повному обсязі. Зазначав, що він відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, вони дійшли згоди щодо примирення, тому просив суд закрити провадження на підставі ст. 46 КК України. Пояснював, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі, він усвідомлює, що примирення з потерпілим є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та при цьому він наполягає на закритті кримінального провадження відносно нього.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав на наявність усіх правових підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного із потерпілим та закриття кримінального провадження з цих підстав.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

За змістом ст.44 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Положеннями ст. 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочин, який відповідно до положень ст.12 КК України, є нетяжким, потерпілому заподіяна шкода відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку, цивільний позов не заявлявся, потерпілий запевнив, що вони із обвинуваченим примирились, про що надав заяву відповідного змісту, отож відбувся акт прощення між ними в результаті вільного волевиявлення.

Суд, шляхом опитування переконався, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Питання примирення між потерпілим та обвинуваченим з точки зору пріоритетності публічного чи то приватного інтересу було предметом розгляду Верховним Судом України в постанові від 31.03.2016 у справі 5-27кс16, де він роз`яснив, що існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

З огляду на викладене, будь-яких обставин, які згідно з правилами КПК та КК України перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за наслідками вирішення клопотанням не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, с уд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, ст. 286, ст.288, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 18.01.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити.

Речові докази, які знаходяться на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області, повернути законним володільцям, скасувавши арешт такого майна накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 20.01.2023, а саме на:

- автомобіль ГАЗ 5319, спеціальний вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ТОВ «Війтовецьке».

- велосипед марки «IKARUS», кольору «фуксія», який належить ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя Світлана ШПОРТУН