Справа № 214/6890/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000737 від 12.02.2022, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 2 (два) місяці. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про існування ризиків, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, обвинувачені ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину за який передбачено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, не має тісних соціальних зв`язків, не працевлаштований та не має стабільного джерела доходу та фактично відсутні фактори які утримують його від укривання від органів досудового слідства, прокуратури або суду (наявність нерухомого майна, роботи) тому аби уникнути відповідальності за скоєний злочин останній може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Також обвинувачені ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що залишаючись на свободі, ОСОБА_4 матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися з іншими особами, які є свідками по даному кримінальному провадженню.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в яких обвинувачуються. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 ніде не працевлаштовані, не мають стабільного офіційного джерела доходу, та це може спонукати їх продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того прокурор зазначив, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував реально покарання у вигляді позбавлення волі за злочин вчинений під час випробувального терміну, після чого був звільнений умовно-достроково 09.09.2021, однак на шлях виправлення не став та на даний час обвинувачується у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину. Також, відносно ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження АСВП №69687044, дата відкриття 18.08.2022, що свідчить про його скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим вказане може також спонукати його на вчинення інших корисливих злочинів. Тому вважає, що є достатні підстави для продовження застосування саме такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував.

Захисник ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 покладався на розсуд суду

Захисник ОСОБА_7 просив розглянути заявлене клопотання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_8 . Та захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, просили розглянути заявлене клопотання на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи (відсутнє); наявність судимостей (раніше судимий за вчинення корисливих злочинів пов`язаних з насильством), ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, тощо.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст. 309 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, офіційно не працевлаштований, не має належних і достатніх засобів для існування. Крім того, ОСОБА_4 матиме змогу спілкуватися та впливати на свідків у цьому кримінально провадженні, переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Крім того, обвинуваченого ОСОБА_4 було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження, в тому числі доказами, здобутими в ході досудового розслідування, показами свідків. Таким чином, ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Зазначене вище дає підстави вважати, що обвинувачені знаходячись на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував реально покарання у вигляді позбавлення волі за злочин вчинений під час випробувального терміну, після чого був звільнений умовно-достроково 09.09.2021, однак на шлях виправлення не став та на даний час обвинувачується у вчиненні корисливого тяжкого злочину.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинувачених ОСОБА_4 , який згідно з ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинах, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_6 , не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1