15.03.2023
Справа № 642/1166/23
Провадження № 642/666/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 120; рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 63379132 від 10.02.2022; номер відомостей про речове право 46634554) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею

У провадженні слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження №0000754 від 20.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України, тобто замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що невстановлені особи намагаються шахрайським шляхом заволодівати квартирами, які знаходяться на території м. Харкова, власники яких померли, пред`являючи нотаріусам підроблені документи на квартири.

У ході досудового розслідування встановлено, зокрема, наступне.

Згідно відповіді на запит у порядку ст.93 КПК України, наданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради 23.02.2023 за

№464/0/50-23, право власності на квартиру АДРЕСА_1 (інформація з паперових носіїв щодо зареєстрованих прав до 31.12.2012) зареєстровано за:

- ОСОБА_5 (1/2 частина) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.06.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (реєстраційний №5А-94-31940);

- ОСОБА_5 (1/2 частина) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.10.1995 Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою за №4-4042.

Однак, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 16.12.2021 проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120).

При цьому, в якості документа, поданого для державної реєстрації права у Державному реєстрі прав вказано свідоцтво про право власності від 23.07.1999, видане Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Харківської міської ради (реєстраційний

№1-99-200527). За змістом вказаного свідоцтва, скан-копія якого міститься в реєстраційній справі щодо відповідного об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав, квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на праві власності на підставі згаданого свідоцтва у міському бюро технічної інвентаризації та 05.08.1999 записано в реєстрову книгу за №П-1-36691.

З урахуванням наведеного, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_7 , за якою проведено державну реєстрацію права, є псевдовласником зазначеної квартири. Зі згаданого вбачається наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Також у ході досудового розслідування встановлено, що 17.12.2021 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 щодо згаданої квартири посвідчено договір іпотеки (реєстровий №6666) між ОСОБА_7 та

ОСОБА_9 . Іпотеку припинено 10.02.2022.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 10.02.2022 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 посвідчено договір купівлі-продажу (реєстровий №109) вищевказаної квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

На підставі вказаного договору, а також рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 63379132 від 10.02.2022, цим нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (номер відомостей про речове право: 46634554).

На обгрунутвання клопотання слідчий посилається на те, що на даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам. Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.

Органом досудового розслідування доведено, що існує реальна загроза подальшого відчуження вказаної у клопотанні квартири. Окрім того, неможна виключати й ризик приховування чи знищення доказів, необхідних для встановлення істини по справі іншими особами, у разі, якщо їм стане відомо про наявність даного клопотання слідчого. У зв`язку з цим, розгляд даного клопотання проведено без повідомлення власника майна в порядку ч.2 ст.172 КПК України.

Суд, дослідивши клопотання з додатками, приходить до наступного.

Відповідно до ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначена у клопотанні слідчого квартира АДРЕСА_1 на даний час зареєстрована за ОСОБА_4 , номер відомостей про речове право: 46634554.

Дана квартира є предметом злочину, право власності щодо неї неодноразово перереєстровувалося протягом короткого проміжку часу, і для запобігання її подальшого відчуження, є доцільним накласти на нього арешт.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 120; рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 63379132 від 10.02.2022; номер відомостей про речове право 46634554) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1