Справа №359/475/23
Провадження №1кп/359/319/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду в режимі відеоконференції із використанням системи «EasyCon» угоди від 20.01.2023 року про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0001417, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2022 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні ним кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 304 КК України, -

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бориспіль Київської області, неповнолітнього, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ,

у скоєнні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 05 год. 30 хв. на 90 діб до 21.11.2022 (указ від 23.08.2022 №7664).

Так, 11.11.2022 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній), разом з своїми знайомими ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (неповнолітній), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (неповнолітній), малолітньою особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (неповнолітня), після проведення дозвілля йшли по АДРЕСА_1 .

Проходячи біля неогородженої земельної ділянки АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив розміщений на ній металевий вагончик, двері якого були зачинені на навісний замок, однак який мав невелике незасклене вікно у верхній частині.

У цей час у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний намір спрямований на викрадення чужого майна, яке зберігалось в середині металевого вагончика.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, ОСОБА_4 вирішив залучити до вчинення кримінального правопорушення неповнолітніх осіб, які знаходились з ним, після чого підійшов до металевого вагончика та присвічуючи телефоном почав роздивлятись через вікно, з`ясовуючи, що знаходиться в середині, та яке майно можна викрасти. Мовчазні дії ОСОБА_4 спрямовані на викрадення чужого майна підтримали неповнолітній ОСОБА_6 та малолітня особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, відповідно до приписів ст. 22 КК України.

За наведених обставин, ОСОБА_4 вступив у попередню змову на викрадення чужого майна з ОСОБА_6 , та залучив до викрадення малолітню особу, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність.

У цей же час, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходились також біля металевого вагончика, однак не мали наміру брати участь у вчиненні кримінального правопорушення викраденні чужого майна, але усвідомлювали протиправний характер дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та малолітньої особи, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, які в свою чергу усвідомлювали, що мають намір вчинити кримінальне правопорушення в присутності інших осіб. Разом з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 достовірно знали, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не будуть їм перешкоджати вчинити викрадення чужого майна, оскільки усі перебували між собою у товариських відносинах.

За наведених обставин, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , залучивши малолітню особу, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, розпочали таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій спільний кримінально протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, близько 22 год. 35 хв. 11.11.2022 року, ОСОБА_4 організував проникнення ОСОБА_6 через вікно до сховища - металевого вагончика, якого до вікна підсадила малолітня особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність.

У той час як ОСОБА_6 проник у середину сховища, ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_6 підсвічував останньому своїм телефоном, для пошуку майна, яке можна викрасти.

В середині металевого вагончику ОСОБА_6 відшукав, викрав та передав ОСОБА_4 та малолітній особі, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, через вікно, наступне майно належне ОСОБА_9 : мотор - компресор від холодильника марки «Ariston» моделі ERFV 402x, вартістю 3169 грн.; кабель маркування ППВ 3х1,5 мм довжиною 3 метри 70 см, вартістю 91грн. 46 коп.; кабель маркування СИП 4х16 мм довжиною 41 метр, вартістю 1620 грн. 32 коп.; кабель маркування ППВ 2 х2,5 мм довжиною 44 метри, вартістю 1184 грн. 48 коп.; кабель маркування АВВГ 2 х 4 мм довжиною 42 метри, вартістю 430 грн. 92 коп., а всього майна, на загальну суму 6496 грн. 18 коп.

З викраденим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та малолітня особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як щодо особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, втекли з місця вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок вчинення крадіжки, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заподіяли потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 6496 грн. 18 коп. (вартість викраденого майна станом на 11.11.2022).

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили умисні дії, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, тобто вчинили кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 втягнув неповнолітніх у протиправну діяльність, за наступних обставин.

Так, 11.11.2022 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 , разом з своїми знайомими ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (неповнолітній), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (неповнолітній), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній), ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (малолітній) та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (неповнолітня), після проведення дозвілля йшли по АДРЕСА_1 .

Проходячи біля неогородженої земельної ділянки АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив розміщений на ній металевий вагончик, двері якого були зачинені на навісний замок, однак який мав невелике незасклене вікно у верхній частині.

У цей час у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний намір спрямований на викрадення чужого майна, яке зберігалось в середині металевого вагончика, та втягнення у цю протиправну діяльність окремих неповнолітніх.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, ОСОБА_4 вирішив залучити до вчинення кримінального правопорушення неповнолітніх осіб, які знаходились з ним, після чого підійшов до металевого вагончика та присвічуючи телефоном почав роздивлятись через вікно, з`ясовуючи, що знаходиться в середині, та яке майно можна викрасти. Мовчазні дії ОСОБА_4 спрямовані на викрадення чужого майна підтримали неповнолітній ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_14 , як особа, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, відповідно до приписів ст. 22 КК України.

За наведених обставин, ОСОБА_4 вступив у попередню змову на викрадення чужого майна з ОСОБА_6 , та залучив до викрадення малолітнього ОСОБА_15 , як особу, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, втягнувши тим самим неповнолітніх у протиправну діяльність, у тому числі малолітню особу. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_15 є особами, які не досягли 18 років.

У цей же час, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходились також біля металевого вагончика, однак не мали наміру брати участь у вчиненні кримінального правопорушення викраденні чужого майна, але усвідомлювали протиправний характер дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , які в свою чергу усвідомлювали, що мають намір вчинити кримінальне правопорушення в присутності інших осіб. Разом з цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 достовірно знали, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не будуть їм перешкоджати вчинити викрадення чужого майна, оскільки усі перебували між собою у товариських відносинах.

За наведених обставин, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , залучивши малолітнього ОСОБА_15 , як особу, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, втягнувши неповнолітню та малолітню особу у протиправну діяльність, розпочали таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій спільний кримінально протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, близько 22 год. 35 хв. 11.11.2022 року, ОСОБА_4 організував проникнення ОСОБА_6 через вікно до сховища - металевого вагончика, якого до вікна підсадив малолітній ОСОБА_15 , як особа, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність.

У той час як ОСОБА_6 проник у середину сховища, ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_6 підсвічував останньому своїм телефоном, для пошуку майна, яке можна викрасти.

В середині металевого вагончику ОСОБА_6 відшукав, викрав та передав ОСОБА_4 та малолітньому ОСОБА_15 , як особі, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, через вікно, наступне майно належне ОСОБА_9 на аульну су 6496 грн. 18 коп.

З викраденим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_15 , як особа, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, втекли з місця вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок вчинення крадіжки потерпілій ОСОБА_9 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 6496 грн. 18 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у втягненні неповнолітніх у протиправну діяльність, вчиненому щодо малолітньої особи, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 304 КК України.

20.01.2023 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченими в присутності їх захисників та законного представника ОСОБА_8 , укладені угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468-472 КПК України.

В угодах про визнання винуватості, в присутності захисників та законного представника, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 304 КК України КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно окремих угод про визнання винуватості, неповнолітній ОСОБА_6 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 304 КК України.

В угодах, сторони узгодили призначення обвинуваченим покарання, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років кожному.

Для обвинуваченого ОСОБА_4 додатково передбачили покарання за ч.2 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. При цьому остаточне покарання визначено ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

При цьому для обвинувачених передбачили призначення покарання зі звільненням від його відбування з іспитовим строком з урахуванням положень ст. 75 та 76 КК України, а для неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. 104 КК України.

Суд вважає, що згідно вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів, зважаючи на їх особи, тяжкість інкримінованих їм злочинів, негативну оцінку своїм діям, перше притягнення до кримінальної відповідальності, неповнолітній вік одного з обвинувачених та обтяжуюча у цьому зв`язку обставина обвинуваченого ОСОБА_4 на момент скоєння злочину, та їх матеріальне і сімейне становище.

У судовому засіданні обвинувачені свою провину в скоєних злочинах, що інкримінуються їм визнали повністю, щиро розкаялися. Угоди про визнання винуватості підтримали та просили їх затвердити. Захисники та законний представник неповнолітнього обвинуваченого також підтримали указані угоди та вказали на добровільність позиції і власне волевиявлення обвинувачених при їх укладенні. Жодного тиску на них з боку працівників поліції, прокурора не було.

Законний представник також зазначила, на її думку, про відсутність порушень прав та інтересів її дитини з боку органу досудового розслідування та прокурора.

Проти укладення таких угод та визначеного в них покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням іспитового строку не заперечувала і потерпіла ОСОБА_9 , зазначивши, що викрадене майно їй повернуто, претензій до обвинувачених вона не має. Надані раніше письмові заяви про згоду на укладення таких угод підтримала.

Прокурор в судовому засіданні просив угоди про визнання винуватості, укладені відносно обвинувачених, затвердити і призначити узгоджене в угодах покарання, оскільки при укладенні угод про визнання винуватості, вимоги та правила КПК України та КК України дотримані, а обраний вид покарання в порядку ст. 65, 70, 75, 76 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання та особам обвинувачених.

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угод, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них в разі затвердження угод судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, оскільки санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання до восьми років позбавлення волі, а за ч.2 ст. 304 КК України до десяти років позбавлення волі, що все ж таки дає можливість підписання таких угод. Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно вимог ст.ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена, в тому числі, у провадженнях щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім ОСОБА_6 , скрутне матеріальне становище, відшкодування завданої злочином шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченим при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

При перевірці угод про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що останні у повному обсязі відповідають вимогам вказаного законодавства, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а останнього додатково за ч.2 ст. 304 КК України, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угод не було добровільним, обвинувачені ж спроможні виконати взяті на себе за угодою зобов`язання у вигляді позбавлення волі шляхом дотримання іспитового строку, визначеного судом, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Вид покарання узгоджується з характеризуючими матеріалами щодо обвинувачених, віком останніх, та встановленими судом пом`якшуючими обставинами.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладені угоди про визнання винуватості від 20.01.2023 року, - підлягають затвердженню.

Так, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, а за ч. 2 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із застосуванням положень ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Також слід застосувати положення ст. 75 та 76 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

Суд також вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Щодо нього також слід застосувати положення ст. 75, 104 та 76 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для недопущення вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень та виправлення їх під наглядом та контролем поведінки за допомогою державних органів пробації.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати не встановлені.

На досудовому слідстві відносно обвинувачених запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст. 15, 27, 50, 65, 66, 67, 70, 104, ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 304 КК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоди про визнання винуватості від 20.01.2023 року, укладені між прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_7 , а також законного представника ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0001417, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 304 КК України, та призначити покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч.2 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити на підставі ст. 75, 104 КК України неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мотор - компресор від холодильника марки «Ariston» моделі ERFV 402x; кабель маркування ППВ 3х1,5 мм довжиною 3 метри 70 см; кабель маркування СИП 4х16 мм довжиною 41 метр; кабель маркування ППВ 2 х2,5 мм довжиною 44 метри; кабель маркування АВВГ 2 х 4 мм довжиною 42 метри, - передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити в користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захисникам, законному представнику та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1