Справа № 509/1470/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь, клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ ОСОБА_7 , погоджене з процесуальним керівником - прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473, від 02.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.156-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Козолугівка Токмацького району Запорізької області, громадянина України, українця за національністю, що має вищу освіту, не одруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який проходить військову службу за контрактом на посаді начальника радіолокаційної станції окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший лейтенант»,

підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.156-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського регіонального управління №2 Головного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000473, від 02.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.156-1 КК України відносно ОСОБА_5 .

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

03.11.2022 Овідіопольським районним судом Одеській області підозрюваному ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року дію запобіжного заходу продовжено до 25.03.2023.

23.03.2023 до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з процесуальним керівником - прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473, від 02.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.156-1КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили в задоволені клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора та підозрюваного, дослідивши додані до клопотання докази, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В відповідності до наданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи службу на посаді начальника радіолокаційної станції окремого радіолокаційного взводу у військовому званні «старший лейтенант» та являючись повнолітньою особою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 31.11.2022 приблизно о 09 годині ранку, перебуваючи у місці розташування окремого радіолокаційного взводу в селі Миколаївка, Одеського району Одеської області, за допомогою свого облікового запису « ОСОБА_8 » в соціальній мережі «Instagram», за допомогою мобільного терміналу «Samsung Galaxy S 21 FE 5G», що належить останньому, почав спілкування із власницею облікового запису « ОСОБА_9 », малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході спілкування з ОСОБА_10 , шляхом листування в інформаційно-телекомунікаційній системі - соціальній мережі «Instagram», у ОСОБА_5 , який достовірно знав, що ОСОБА_10 виповнилось лише 13 років і вона є малолітньою, виник злочинний умисел, спрямований на дії сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, у період з ранку 31.10.2022 по обідній час 01.11.2022, ОСОБА_5 вчиняв домагання, а саме з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем пропонував особисті зустрічі малолітній ОСОБА_10 , з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру, на що остання відповідала відмовою.

Не дивлячись на відмови з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_5 дізнався у останньої її місцезнаходження, та почав з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - соціальної мережі «Instagram» наполягати на особистій зустрічі. В подальшому, 01.11.2022, приблизно о 17 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 реалізував свій умисел, приїхав до с. Великодолинське, Одеського району, Одеської області та зустрівся із ОСОБА_10 ,

Він же, підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи службу на посаді начальника радіолокаційної станції окремого радіолокаційного взводу у військовому званні «старший лейтенант», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої особи, 01.11.2022 приблизно о 17.00 годин, ОСОБА_5 прибув на належному йому автомобілі марки «ВАЗ-21103» білого кольору, д/н НОМЕР_2 , у селище Великодолинське Одеського району, де зустрівся із ОСОБА_10 , біля продовольчого магазину «Парус», по вул.Кооперативній 19-г.

Прибувши за вищевказаною адресою та зустрівшись із ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою насильницького задоволення статевої пристрасті природним та неприродним способом щодо малолітньої потерпілої, ОСОБА_5 відчинив їй передні пасажирські двері автомобіля та наказав сісти, супроводжуючи це погрозами, тим самим чинивши психологічний тиск на ОСОБА_10 , яка виконала вказівку ОСОБА_5 та сіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля ВАЗ-21103 білого кольору, д/н НОМЕР_2 .

Надалі, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ-21103 білого кольору, д/н НОМЕР_2 , повіз ОСОБА_10 до вулиці Промислова в селищі Великодолинське Одеського району, де приблизно о 18.00 годин, зупинив автомобіль на достатній відстані від житлових будинків на польовій дорозі.

Переслідуючи мету, направлену на зґвалтування потерпілої та усвідомлюючи, що остання не дає добровільної згоди та є малолітньою особою, ОСОБА_5 знаходячись на водійському сидінні автомобіля, почав роздягати ОСОБА_10 проти її волі, здійснюючи психологічний тиск та погрожуючи застосуванням зброї.

В ході примусового утримання в автомобілі, знаходячись під постійним фізичним та психологічним тиском, та побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_10 змушена була погодитися на умови, які були висунуті ОСОБА_5 , а саме не чинити опір та виконувати його вимоги.

В свою чергу, ОСОБА_5 переліз на переднє пасажирське сидіння з місця водія, піднявши ноги ОСОБА_10 , почав орально-генітальний контакт із потерпілою.

Надалі, відхиливши крісло пасажира та застосовуючи силу, ОСОБА_5 повернув ОСОБА_10 до себе спиною, почав спроби задовольнити свою статеву пристрасть природним та неприродним способом у формі вагінального та анального генітальних контактів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_10 здійснити орально-генітальний контакт із ним, що потерпіла виконала. Після чого, ОСОБА_5 застосовуючи фізичне насильство, а саме тримаючи с заду за тіло, декілька разів вчинив анальний на вагінальний контакт за допомогою пальця правої руки із малолітньою ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_5 насильно зняв з ОСОБА_10 увесь одяг, що залишився, застосовуючи фізичне насильство, а саме тримаючи с заду за тіло, почав задовольняти свою статеву пристрасть, займаючись при цьому протягом декількох хвилин мастурбацією на очах у малолітньої ОСОБА_10 . Задовільнивши свою статеву пристрасть та здійснивши еяколяцію на спину малолітньої потерпілої, ОСОБА_5 витер її спину вологими серветками, одягся та відвіз малолітню потерпілу назад до магазину «Парус», де висадив її.

02.11.2022 о 08 годині 15 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, та того ж дня останньому повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України.

03.11.2022 слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

26.12.2022 слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 25.01.2023.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_11 до 3 (трьох) місяців, тобто 02.02.2023.

24.01.2023 слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області строк досудового розслідування продовжено до 5 (п`яти) місяців до 02.04.2023.

24.01.2023 слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 25.03.2023.

26.01.2023 слідчим відділенням СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000040 за ознаками складу з кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

10.02.2023 матеріали кримінального провадження № 0000473 від 02.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000040 від 26.01.2023 за ознаками складу з кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України об`єднано в одне провадження та того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру передбачену ч.4 ст.152, ч.3 ст.156-1 КК України.

Підозра відносно ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, на теперішній час, підтверджується зібраними доказами, а саме: Протокол огляду місця події - місце злочину в смт. Великодолинське, по вул. Промисловій, від 02.11.2022; Протокол огляду місця події - лікарня у місті Одеса, вул. Академіка Воробйова, від 02.11.2022; Протоколом обшуку автомобіля - ВАЗ-21103 від 02.11.2022; Протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , від 02.11.2022; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , від 02.11.2022; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , від 02.11.2022; Протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , від 02.11.2022

Строк досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000473 від 02.11.2022 продовжено ухвалою слідчого судді до п?яти місяців, тобто до 02.04.2023, у зв`язку із наявністю обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку досудового розслідування, а саме необхідним є:

1) Закінчення проведення та отримання висновку біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 молекулярно-генетичні дослідження відносно вилучених речей підозрюваного ОСОБА_5 , яка прийнята експертом 27.11.2022, та у зв`язку із великим навантаженням експерта на теперішній час не виконана;

2) Закінчення проведення та отримання висновку біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 молекулярно-генетичні дослідження відносно вилучених речей у потерпілої ОСОБА_10 , яка прийнята експертом 27.11.2022, та у зв`язку із великим навантаженням експерта на теперішній час не виконана;

3) Закінчення проведення та отримання висновку біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 молекулярно-генетичні дослідження відносно вилучених в ході проведення слідчих дій серветках, яка прийнята експертом 27.11.2022, та у зв`язку із великим навантаженням експерта на теперішній час не виконана;

4) Виконання вимог ст. 290 КПК України, складання та вручення підозрюваному обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

5) Провести ряд інших слідчих (розшукових) дій, необхідність в яких може виникнути за результатами отримання висновків експертів.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , закінчується 25.03.2023, що може негативно вплинути на досудове розслідування.

Відповідно ч. 5 ст. 12 КК України, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 152 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В свою чергу, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, при цьому дані ризики і теперішній час є актуальними, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, так як він усвідомлює моральний аспект інкримінованого йому злочину, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме в зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, в подальшому може виникнути необхідність у винайдені будь-яких речей, які ще невідомі слідству, а ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може їх знищити чи сховати; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, адже знає її особисто, із копій матеріалів отриманих до клопотання вже знає місця мешкання потерпілого та інших учасників, що дає змогу вчинювати незаконний вплив на учасників процесу, перебуваючи на волі; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як за своїм фахом та посадою є військовослужбовцем ЗСУ, має вільний доступ до вогнепальної зброї та боєприпасів, та має достатні знання та навички для їх використання та застосування за призначенням, що утворює передумови для вчинення іншого злочину. Також за наявною військовою агресією з боку Росії проти України, суттєво обмежуються можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршується криміногенна обстановка. Вказаний ризик підтверджує те, що теперішня криміногенна обстановка в Україні може схилити особу до нового злочину.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця Стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sinequanon (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На теперішній час у сторони обвинувачення є об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема для виконання завдань кримінального провадження необхідно провести низку слідчі та процесуальні дії, які неможливо зробити протягом часу, який залишився до закінчення строку досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті здійснення зазначених вище слідчих (розшукових) та процесуальних дій, дозволять отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, забезпечать всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи, вагомість зібраних доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого злочину, тяжкість цього злочину, неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів та, слідчий суддя вважає необхідним продовжити строк дії обраного відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 197, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з процесуальним керівником - прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473, від 02.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.156-1 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити строк застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ Одеський Слідчий Ізолятор строком до 02.04.2023 року.

Ухвала слідчого судді про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02.04.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського Апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27.03.2023 р. о 09.15.

Слідчий суддя ОСОБА_1