ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа№ 514/347/23
Провадження по справі № 1-кп/514/99/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 09.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Теплиця Арцизького району Одеської області, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зі середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у грудні 2022 року, будучи достовірно обізнаним про те що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан в Україні та обмеження щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Надалі, Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України № 2263-IX від 22.05.2022, від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України» № 2738-ІХ від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні та обмеження щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також, що згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців, виник умисел на підробку тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії з відповідною приміткою про його непридатність до військової служби.

19 грудня 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Одеса, діючи з прямим умислом, спрямованим на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, з мотивів на забезпечення свого безперешкодного перетину державного кордону України, з врахуванням встановлених вищезазначених обмежень, знаходячись біля будівлі розташованої за адресою: проспект Небесної Сотні, 3А, м. Одеса, заздалегідь домовившись про зустріч, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, папку з грошовими коштами, особистими документами та фотокартку із власним зображенням для виготовлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії з відповідною приміткою про його непридатність до військової служби, що не відповідало дійсності, при цьому усвідомлював, що зазначена невстановлена особа немає право видавати такі документи.

Надалі, при невстановлених обставинах (у невстановлений слідством час та місці), невстановленою особою невстановленим способом, на підставі отриманих документів від ОСОБА_4 були виготовлені підроблені офіційні документи, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з номенклатурним номером № 1/1290 від 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , на яких наявні відповідні печатки та штампи, які не відповідають дійсності та у яких зазначені недостовірні відомості про нібито наявний діагноз, який передбачений ст. 76 б графи ІІ, розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 з приміткою «непридатний до військової служби».

Після цього, в кінці грудня 2022 року, діючи з тим же умислом, з тією ж метою, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будівлі розташованої за адресою: проспект Небесної Сотні, 3А, м. Одеса, отримав від невстановленої особи, зазначені підроблені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, які в дійсності йому не видавали та які надавали йому право виїзду за межі України.

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та іншою особою.

Крім цього, 09.01.2023 о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на блокпосту № 44 смт Тарутине Болградського району Одеської області, в міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення «Серпневе» Державної прикордонної служби України, бажаючи виїхати за межі території України, діючи з прямим умислом, з мотивів на забезпечення свого безперешкодного перетину державного кордону України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, достовірно знаючи, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з номенклатурним номером № 1/1290 від 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 є підробленими, надав зазначені завідомо підроблені офіційні документи, які містили недостовірні відомості, співробітникам Державної прикордонної служби України для забезпечення можливості свого неправомірного перетинання державного кордону України з Республікою Молдова, тобто використав їх.

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа.

За сукупністю вчиненого, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

13 березня 2023 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі статті 36 Кримінально процесуального кодексу України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.01.2023 за №0000003 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами даної угоди, ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин подій. Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень; за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень.

Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того зазначив, що цілком розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання сплатити штраф. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, та погодився на призначення узгодженого покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, а саме пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та іншою особою, за ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Зі змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, за вчинення ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 передбачене покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років; ч.4 ст. 358 КК України передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, отже дане кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є кримінальним проступком, а відтак щодо такого відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень (проступків) визнав беззастережно та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень; за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкції ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень (проступків), особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2023 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі статті 36 Кримінально процесуального кодексу України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.01.2023 за №0000003 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень; за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.

Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314,369-371,373-376,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 березня 2023 року, укладену між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000003 внесеному в ЄРДР від 09.01.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень;

за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі 130 (ста тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень,

З набранням вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 11 січня 2023 року (справа № 514/51/23, провадження № 1-кс/514/5/23).

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 26.12.2022 видане ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідку військово-лікарської комісії № 1/1290 від 26.12.2022 видану ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які упаковано до прозорих полімерних файлів, горловини котрих прошито ниткою білого кольору, края котрої скріплено печаткою №1 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1