ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/795/23 Справа № 175/1167/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпропетровськ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 15 травня 2023 року з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово; утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором; здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності).

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність обгрунтованої підзори ОСОБА_7 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого, однак не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КК України, не може запобігти тим ризикам, які існують, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Також слідчий суддя вказав, що враховуючи пред`явлену ОСОБА_7 підозру, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має дитину, має сталі соціальні зв`язки, неофіційно працює, ремонтує автомобілі для ЗСУ, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчим суддею не в повній мірі враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , зокрема те, що останній виготовив за грошову винагороду вогнепальну зброю, яка знаходячись в неконтрольованому обігу може створювати велику суспільну небезпеку для суспільства. Звертає увагу на можливість підозрюваного ОСОБА_7 впливати на свідків та експертів, з урахуванням того, що особа, яка брала участь у проведенні спеціального слідчого експерименту, надала відносно підозрюваного викривальні свідчення, а висновки, викладені експертами, є вирішальними для встановлення об`єктивної істини у провадженні та кваліфікації діяння, що може спонукати підозрюваного впливати на них шляхом умовлянь змінити свідчення щодо обставин злочину та вчинити певні дії, спрямовані на знищення, приховування та спотворення інших доказів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 не надав жодних підтверджувальних документів щодо офіційного працевлаштування та тяжких захворювань, які унеможливлюють застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а тому перебуваючи під дією більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення аналогічного характеру, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не може в повній мірі перешкодити йому і надалі виготовляти вогнепальну зброю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного

ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504 від 03 жовтня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України.

15 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, що виразилося у незаконному виготовленні вогнепальної зброї.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28 лютого 2023 року, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 28 лютого 2023 року, висновком експерта № СЕ-19/104-23/8102-БЛ від 02 березня 2023 року, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та високу ймовірність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків чи експертів у даному провадженні, а також, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, неофіційно працює та має сталі соціальні зв`язки, та прийшов до висновку, що прокурором не доведено те, що неможливо запобігти встановленому в ході розгляду клопотання ризику шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку, що такі ризики, як вільне спілкування зі свідками та експертами в даному кримінальному провадженні та можливість здійснювати вплив на них, можуть бути усунені шляхом покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків у вигляді заборони у спілкуванні з даними особами, а такий ризик, як ухилення від явки до слідчого, може бути усунений шляхом покладення судом на підозрюваного обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4