н/п 1-кс/490/1299/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/815/23
У Х В А Л А

07 квітня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 27.01.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000350 від 14.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 від 27.01.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000350 від 14.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за заявою (вх. С-91 від 12.12.2022).

Скаргу мотивує тим, що ним було подано до СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000350 від 14.11.2022 року, оскільки йому було заподіяно моральну шкоду.

Уповноважена особа СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління безпідставно відмовила у визнані його потерпілим.

А тому скаржник звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задовольнити.

Скаржник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином

Представник суб`єкта оскарження - в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Надав матеріали кримінального провадження.

Частиною другою статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

За приписами частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник належним чином був неодноразово повідомлений про судові засідання з розгляду скарги, однак в судові засідання в продовж тривалого часу не з`явився. Така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що будучи належним чином повідомленим про дату судового засідання за електронною адресою вказаної в скарзі, не цікавлячись про подальший розгляд поданої скарги, неодноразова неявка в судове засідання скаржника без повідомлення поважності причин такої неявки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності скаржника, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та витребуване кримінальне провадження вважаю, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі заяви від 04.11.2022 дізнавачем СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області внесено до ЄРДР відомості за скаргою ОСОБА_3 за №0000350 від 14.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, щодо наявності в матеріалах цивільної справи, яка знаходиться в Миколаївському апеляційному суді, довідка про його середній заробіток, в якій зазначена недостовірна інформація.

В подальшому, ОСОБА_5 12.12.2022 (вх. С-91) направив на електронну адресу відділення поліції №1Миколаївського районного управління заяву про визнання його потерпілим.

Про спричинення йому ні матеріальної ні моральної шкоди не вказував, та належним чином не обґрунтовував.

Після цього, дізнавач неодноразово викликала ОСОБА_3 до відділення поліції для надання пояснень та необхідності в подальшому визначити його правовий статус.

Однак, скаржник до відділення поліції не з`являвся, про виклики був повідомлений, що вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також зазначенням особисто ОСОБА_3 в інших скаргах поданих до Центральгного районного суду м. Миколаєва в цьому кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 від 27.01.2023, було відмовлено у задоволенні клопотання про визнання останнього потерпілим, в тому числі із зазначенням причини недоведення фактів спричинення ні матеріальної, ні фізичної, ні моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 5ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа,якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України,моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого,фізична шкода,як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України,майнова шкодаполягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 22 КПК України,кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом із тим, ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, законодавець передбачає тільки одну підставу відмови у визнанні потерпілою, це наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого від 12.12.2022, не вбачається жодного належного обґрунтування, що будь-якими діями заявнику завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини.

Враховуючи вказані положення процесуального законодавства та досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000350 від 14.11.2022 року, які не містять жодної інформації щодо завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови старшого дізнавача СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України.

Керуючись вимогами статей 55, 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1Миколаївського районного управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_4 27.01.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000350 від 14.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України - відмовити.

Ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені в ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1