Номер провадження: 11-кп/813/2145/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м, Одеси від 10 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.09.2000 року Центральним районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі; ст. 46-1 КК України - 2 роки відстрочки, штраф - 680 гривень;

-03.04.2001 року Центральним районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 229-6, ст. 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 26.06.2002 року умовно-дострокове, невідбутий строк - 1 рік 1 місяць та 10 днів;

-26.09.2003 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 03.05.2006 умовно-дострокове, невідбутий строк - 4 місяці та 24 дня;

-27.07.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ч. З ст. 313, ст. 70 КК У країни до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 17.02.2016 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Запобіжний захід не обирався.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наспутних обставин.

Так, 19.05.2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи у вечірній час біля буд. № 9 по вул. Балківська в м. Одеса, побачив електричний мопед. В цей час, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна - електричного мопеду. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 19.05.2022 року близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 підійшов до електричного мопеду, який знаходився біля буд. № 9 по вул. Банківській в м. Одесі.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, 19.05.2022 року близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілого та перехожих громадян, умисно та з корисливих мотивів, таємно викрав належний ОСОБА_10 електричний мопед торгової марки «АІМА (ЖЕ» моделі «А 500» білого кольору, вартістю 55000,00 грн., який за потужністю електромотора у 1200 Вт не є транспортним засобом.

Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_11 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, майно ОСОБА_10 вартістю 55000,00 гривень, ОСОБА_7 намагався покинути місце вчиненого ним кримінального правопорушення, але розпорядитись викраденим майном не зміг, оскільки був затриманий перехожими громадянами та потерпілим.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного йому покарання, та призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане із ізоляцією від суспільства із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що він вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, повністю погодився з доказами сторони обвинувачення, у кримінальному провадженні відсутня матеріальна та моральна шкода.

Крім того, на думку апелянта суд хоча і послався у вироку, але не взяв до належної увагу те, що він є порядною людиною, має на утриманні брата інваліда, має хронічні захворювання, постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживанні відсутні негативні відомості про нього.

Зважаючи на зазначене, апелянт вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, ніким не оскаржується.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до категорії тяжких злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є особо раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення тяжких, корисних злочинів, знову вчинив умисне, тяжке корисне кримінальне правопорушення, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, родини не має, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та осіб які б мали на нього визначальний вплив з метою недопущення вчинення ним нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд від відніс щире каяття. До обставин, які обтяжують його покарання рецидив злочинів.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення, у наближеному до мінімального розміру визначеного частиною санкцією статі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Безпідставними є посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про неврахуванням судом даних про його особу, оскільки вони були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні йому покарання.

Крім того, безпідставними є і посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що суд не визнав обставиною, яка пом`якшує його покарання щире каяття, оскільки така обставина врахована судом, як така, що пом`якшує його покарання.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, до апеляційного суду не надано.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 69, 75 КК України, як про те просить обвинувачений, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено їх і під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 В ОСОБА_13 І ОСОБА_14