Справа 712/3868/23
Провадження № 1-кс/712/1842/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:

Старший слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Черкаській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Золотоноша Черкаської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, з утриманням у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 18.06.2023 року без можливості внесення застави.

Клопотання мотивується тим, що слідчим відділом УСБУ в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000066, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111 та за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 7 квітня 2014 року на території Донецької області було створено терористичну організацію, так звану «Донецьку народну республіку» (далі - «ДНР»). Вказана організація здійснює акти тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміни меж території і державного кордону України. При цьому учасники «ДНР» чинять збройний спротив військовослужбовцям Збройних Сил України та працівникам правоохоронних органів, які брали участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил на території Луганської і Донецької областей. Крім того, вказані організації здійснюють терористичну діяльність на території України з відома та за вказівкою її керівників, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною.

Частиною 6 статті 17 Конституції України передбачено, що на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Всупереч вказаній нормі Конституції України, керівництвом «ДНР» з метою досягнення цілей терористичної організації, 12.11.2014 створено незаконне збройне формування - «народну міліцію ДНР». Народна міліція ДНР - збройні сили т.зв. Донецької Народної Республіки. Центральні органи військового управління - Командування Народною міліцією Донецької Народної Республіки та Військовий комісаріат Донецької Народної Республіки. Має у складі п`ять бригад, три полки, окремі батальйони та підрозділи забезпечення.

Вказане незаконне збройне формування має чітку організаційну структуру: командування, армійський корпус, батальйони територіальної оборони, навчальний заклад та ін. На озброєнні Народної міліції ДНР перебувають танки, броньовані машини, гармати, міномети, реактивні системи залпового вогню, стрілецька зброя.

17 березня 2015 року Постановою Верховної Ради України № 254-VIII окремі райони Донецької та Луганської областей в межах так званих «ДНР» і «ЛНР» визначні тимчасово окупованими територіями.

Територіально підрозділи «народної міліції ДНР» дислокуються на тимчасово окупованій території Донецької області. Разом з цим, до їх функцій входить також і виконання задач за межами «ДНР».

Відповідно до звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу «Про визнання рф державою-агресором», затвердженого постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII; заяви Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами РФ та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII; заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії РФ та подолання її наслідків», схваленої постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII, російську федерацію визначено державою-агресором.

Крім того, о 04 год. 30 хв. 24.02.2022 президентом російської федерації (далі - рф) володимиром путіним оголошено початок так званої «спеціальної військової операції» проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України». Із вказаного часу збройні сили російської федерації (далі - зс рф), діючи з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, застосовують засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, вчиняють військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з вбивствами цивільних осіб, а також здійснюють обстріли об`єктів військової та критичної інфраструктури, чим фактично ведуть повномасштабну війну проти України та українського народу.

Із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, тобто до 05 год. 30 хв. 26.03.2022.

Того ж дня, тобто 24.02.2022 представники зс рф та російських спецслужб на території рф, представники незаконних збройних формувань «ДНР» та «ЛНР», використовуючи засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери, через українофобів та прихильників військового вторгнення зс рф на територію України розпочали активний збір інформації про місця постійної дислокації підрозділів Збройних Сил України (далі - ЗСУ), Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також їх укомплектованість, обороноздатність та передислокацію, з метою їх подальшого знищення та реалізації вказаної підривної діяльності проти України.

Після цього на підставі Указу Президента України ОСОБА_7 від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На даний час, на підставі закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 8189 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено строком на 90 діб, тобто з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 по 05 год. 30 хв. 19.02.2022. Також на підставі Указу Президента України ОСОБА_7 від 06.02.2023 № 59/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На даний час, на підставі закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 59/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено строком на 90 діб, тобто з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 по 05 год. 30 хв. 20.05.2023.

Також з 24.02.2022 представники зс рф та російських спецслужб на території рф, використовуючи засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери, через українофобів та прихильників військового вторгнення зс рф на територію України розпочали активний збір інформації про місця постійної дислокації підрозділів Збройних Сил України (далі - ЗСУ), Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також їх укомплектованість, обороноздатність та передислокацію, з метою їх подальшого знищення та реалізації вказаної підривної діяльності проти України.

06.02.2023 приблизно о 15 год. 06 хв. Хвиль ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з використанням месенджеру «Telegram» вступила в діалог з невстановленою особою з числа громадян рф на імя « ОСОБА_9 », який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

У той же день о 16 год. 49 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом збору місць дислокації підрозділів ЗС України на території Черкаської області та передачі цих відомостей представникам рф, з використанням месенджеру «Telegram», з номером мобільного телефону НОМЕР_2 на власному мобільному телефоні, надіслала скріншоти карт місця розташування (з відмітками на карті) блокпостів в напрямку м. Золотоноша Черкаської області, представникам іноземних держав, а саме абоненту « ОСОБА_10 » на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зазначивши, при цьому, в дописах до цих фотографій про їх розміщення при в`їзді в с. Благодатне та при в`їзді «на кільці» в м. Золотоношу, а також місця розташування військової частини (з відміткою на карті).

Таким чином, ОСОБА_6 06.02.2023 передала через месенджер «Telegram» невстановленим на сьогоднішній день представникам рф відомості щодо розташування блокпостів шляхом написання повідомлення та пересилла знімки екрану телефону з картою «Google Maps», де червоним кольором відмітила розташування блокпостів.

Окрім цього, ОСОБА_6 06.02.2023, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, передала через месенджер «Telegram» невстановленим на сьогоднішній день представникам рф відомості щодо розташування військової частини шляхом написання повідомлення та пересилала знімки екрану телефону з картою «Google Maps», де червоним кольором відмітила розташування військової частини .

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Також ОСОБА_6 , перебуваючи у місці фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою належного їй телефону марки «iPhone 6s» у період з 26.09.2022 по 20.04.2023, з мотивів несприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, поширювала у соціальній Інтернет-мережі «Вконтакте» на своїй персональній сторінці ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України та глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, шляхом надання відкритого доступу до цих матеріалів необмеженому колу користувачів соціальної Інтернет-мережі «Вконтакте».

ОСОБА_6 умисно поширила матеріал: відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розміщене 26.09.2022 в 01:17 на сторінці користувача персональної сторінки «ОСОБА_11» та зафіксовані на момент 06.04.2023.

Зміст вказаного посту містить виправдовування збройної агресії рф проти України та глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи у місці фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою належного їй телефону у період з 16.10.2022 по 20.04.2023, з мотивів несприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, повторно поширювала у соціальній Інтернет-мережі «Вконтакте» на своїй персональній сторінці ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, визнання правомірною збройної агресії рф проти України та глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, шляхом надання відкритого доступу до цих матеріалів необмеженому колу користувачів соціальної Інтернет-мережі «Вконтакте».

ОСОБА_6 умисно поширила матеріал: публікація, поширена від користувача « ОСОБА_12 » та розміщена 16.10.2022 на сторінці користувача персональної сторінки « ОСОБА_11 » та зафіксовані на момент 06.04.2023 (зображення № 7 протоколу огляду персональної сторінки користувача «

ОСОБА_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в соціальній мережі «Вконтакте»):

Зміст вказаного посту містить виправдовування збройної агресії рф проти України, визнання правомірною збройної агресії рф проти України та глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, вчинене повторно.

У подальшому о 12 годині 55 хвилині 20.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111 та за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчинені вказаних злочинів, є зібрані у ході досудового розслідування документи, а також відомості, що містяться у протоколах слідчих (розшукових) дій, проведених у кримінальному провадженні, зокрема у:

- рапорті № 6/606 від 07.04.2023 про виявлене кримінальне правопорушення;

- рапорті № 5/1/462 від 17.02.2023 про виявлене кримінальне правопорушення;

- рапорті № 5/1/842 від 03.04.2023 про виявлене кримінальне правопорушення;

- протоколі від 07.04.2023 за результатами проведення НСРД- зняття інформації електронних інформаційних систем;

- відповіді на доручення слідчого № 5/1/500 від 21.02.2023;

- протоколі від 20.04.2023 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 з додатками;

- протоколі від 06.04.2023 огляду профілю ОСОБА_6 у соцмережі «Вконтакте»;

- висновку від 10.04.2023 спеціаліста;

- листі № 901/2/1294 від 19.04.2023 з військової частини НОМЕР_3 ;

- іншими зібраним у кримінальному провадженні доказами.

На теперішній час є достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 знаходячись на волі:

- буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), в тому числі за кордоном;

- незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (оскільки встановлюються інші особи, які збирали інформацію для проведення підривної діяльності проти України в період воєнного стану, то ОСОБА_6 може повідомити їх про це чи впливати на свідків, в тому числі на експертів);

- буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) перебуваючи на волі вона може перешкоджати встановленню цих обставин спілкуватися зі спільниками та вживати спільних заходів спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних;

- може вчинити інші злочини чи продовжити злочини, у яких підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) (оскільки будучи засудженою уже за підтримку агресії рф проти України, ОСОБА_6 не розкаялась у вчиненому, а продовжила злочинну діяльність, в тому числі надавала допомогу рф, існує ризик продовження злочинної діяльності ОСОБА_6 у співучасті з іншими невстановленими особами).

Крім того, зазначені ризики існують, оскільки:

- орган досудового розслідування володіє вагомими доказами, які вказують на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів;

- ОСОБА_6 підозрюється також у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна;

- на сьогоднішній день в Україні Указом Президента України введено воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів набуває особливо небезпечного характеру, оскільки вона, користуючись складною ситуацією в країні, надавала допомогу державі-агресору;

- на сьогоднішній день в умовах воєнного стану ОСОБА_6 має можливість виїхати з України як біженка;

- підозрювана має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади;

- при вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_6 користувалася мобільним телефоном з підключеною глобальною мережею Інтернет, перебуваючи на волі може придбати новий мобільний телефон з можливістю відеозйомки, підключити його до глобальної мережі Інтернет та продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збором та передачею інформації представникам фсб рф;

- при вчиненні злочинних дій ОСОБА_6 здійснювала передачу інформації через Інтернет-месенджер «Telegram», дотримувалася заходів конспірації, що свідчить про усвідомлення своєї протиправної поведінки та про бажання приховати свою злочинну діяльність;

- на теперішній час не встановлені і не допитані усі свідки, яким відомо про злочинну діяльність ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_6 зможе продовжити займатися вказаною злочинною діяльністю та вчинити нові тяжкі та особливо тяжкі злочини на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_6 , згідно зі ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інші злочини чи продовжити злочини, у яких підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111 та за ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і обставин, які підтверджують ці ризики, а також установлено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти переліченим ризикам, що не здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави не є доцільним, з урахуванням виключних обставин кримінального провадження.

Виключність обставин кримінального провадження сторона обвинувачення визначила, виходячи з тяжкості вчиненого злочину. Також сторона обвинувачення враховує той факт, що на сьогоднішній день на всій території України введено воєнний стан, а також те, що російська федерація як країна-агресор здійснює постійні ракетні обстріли всієї території України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Захисник в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана в судовому засіданні просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вину свою визнає, бажає співвпрацювати з органами досудового розслідування, має на утриманні матір.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні.

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З клопотання вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування, зокрема слідчий вказує, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), в тому числі за кордоном; незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (оскільки встановлюються інші особи, які збирали інформацію для проведення підривної діяльності проти України в період воєнного стану, то ОСОБА_6 може повідомити їх про це чи впливати на свідків, в тому числі на експертів); буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) перебуваючи на волі вона може перешкоджати встановленню цих обставин спілкуватися зі спільниками та вживати спільних заходів спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних; - може вчинити інші злочини чи продовжити злочини, у яких підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) (оскільки будучи засудженою уже за підтримку агресії рф проти України, ОСОБА_6 не розкаялась у вчиненому, а продовжила злочинну діяльність, в тому числі надавала допомогу рф, існує ризик продовження злочинної діяльності ОСОБА_6 у співучасті з іншими невстановленими особами).

На даний час зазначені ризики існують, оскільки ОСОБА_6 підозрюється також у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

На сьогоднішній день в Україні Указом Президента України введено воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів набуває особливо небезпечного характеру, оскільки вона, користуючись складною ситуацією в країні, надавала допомогу державі-агресору

В умовах воєнного стану на сьогоднішній день ОСОБА_6 має можливість виїхати з України як біженка.

При вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_6 користувалася мобільним телефоном з підключеною глобальною мережею Інтернет, перебуваючи на волі може придбати новий мобільний телефон з можливістю відеозйомки, підключити його до глобальної мережі Інтернет та продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збором та передачею інформації представникам фсб рф, а також при вчиненні злочинних дій ОСОБА_6 здійснювала передачу інформації через Інтернет-месенджер «Telegram», дотримувалася заходів конспірації, що свідчить про усвідомлення своєї протиправної поведінки та про бажання приховати свою злочинну діяльність;

На теперішній час не встановлені і не допитані усі свідки, яким відомо про злочинну діяльність ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 зможе продовжити займатися вказаною злочинною діяльністю та вчинити нові тяжкі та особливо тяжкі злочини на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану.

Таким чином, на даний час існують, передбачені ст. 177 КПК України ризики, оскільки з урахуванням в сукупності обставин відповідно до ст. 178 КПК України: ОСОБА_6 не має сім`ї та місця роботи, не має соціальних зв`язків, репутацію підозрюваної, яка будучи засудженою уже за підтримку агресії рф проти України, не розкаялась у вчиненому, а продовжила злочинну діяльність, в тому числі надавала допомогу рф.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: рапортом № 6/606 від 07.04.2023 про виявлене кримінальне правопорушення; рапортом № 5/1/462 від 17.02.2023 про виявлене кримінальне правопорушення; рапортом № 5/1/842 від 03.04.2023 про виявлене кримінальне правопорушення; протоколом від 07.04.2023 за результатами проведення НСРД- зняття інформації електронних інформаційних систем; відповідю на доручення слідчого № 5/1/500 від 21.02.2023; протоколом від 20.04.2023 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 з додатками; протоколом від 06.04.2023 огляду профілю ОСОБА_6 у соцмережі «Вконтакте»; висновком від 10.04.2023 спеціаліста; листом № 901/2/1294 від 19.04.2023 з військової частини НОМЕР_3 ; іншими зібраним у кримінальному провадженні доказами.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне застосувати щодо останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Жоден менш обтяжливий запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, враховуючи поведінку підозрюваного, не дозволить мінімізувати вищевказані ризики, особливо на такому етапі досудового розслідування, який потребує проведення значної кількості слідчо-розшукових дій.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним не визначати підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Черкаській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджено прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Золотоноша Черкаської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 18 червня 2023 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 20 квітня 2023 року.

Для утримання підозрювана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Виконання ухвали покласти на Управління СБ України в Черкаській області.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1