ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2184/22 Номер провадження 11-кп/814/1387/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

представник установи - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою,

засудженого:

28.04.2011 Солом`янським районним судом м. Києва за п.6, п.12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за час відбування покарання допустив 8 стягнень, намагається стати на шлях виправлення, проте не досяг необхідного ступеню виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що до суду з поданням звернувся начальник виправної колонії про умовно-дострокове звільнення, що вказує на те, що представники установи вважають, що він досяг необхідного ступеню виправлення. Не враховано позитивну характеристику, те, що він працевлаштований в майстерні, де сумлінно виконує роботу, має заохочення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який вважає за можливе звільнити засудженого умовно-достроково, вивчивши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2011 за п.6, п.12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 23.07.2010, кінець строку покарання - 21.06.2024.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 23.07.2010. За час перебування з 28.07.2010 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 27.11.2011 по 16.12.2011 перебував в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 16.11.2011 покарання відбував у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», де 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 2 рази поміщався до ДІЗО, отримав 4 заохочення. Стягнення погашені.

З 28.02.2018 відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)». За час відбування покарання характеризується позитивно, отримав 1 стягнення, яке погашено, 18 разів заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки і правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Працевлаштований в майстерні установи з відрядною формою оплати праці. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у програмах диференційованого впливу.

Рішенням комісії установи відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України та у поданні про застосування ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про стягнення та заохочення вбачається, що ОСОБА_8 за час відбування покарання отримав 22 заохочення та 9 стягнень, зокрема за: порушення правил пожежної безпеки, порушення режиму утримання, відсутність в строю бригади, паління у невстановленому місці, порушення встановлених правил поведінки, зберігання заборонених предметів, створення конфліктної ситуації, відмову від виконання обов`язків чергового по ділянці КДІР.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду, те, що засуджений порушував порядок відбування покарання, у тому числі допускав грубі порушення порядку та умов відбування покарання, з довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_8 працевлаштований лише з березня 2020 року, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за період, який передував настанню пільги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_8 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4