Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/23/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000066 від 09.03.2019, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 та захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в його інтересах, на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2022 року.

Цим вироком неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса Одеської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , який не працює, не одружений, має неповну середню освіту, учень 11 класу Витязівської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів, раніше не судимий, -

визнаний винуватим та засуджений:

за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено запобіжний захід - тримання під вартою.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 15 квітня 2022 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з 09.03.2019 року по 06.06.2019 року та з 13.06.2019 року по 15.04.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 15279 грн. 91 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в розмірі - 65534,74 грн. майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, що не працює і здійснює догляд за дітьми, померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років - по 445,9 грн. щомісячно з 08.03.2019 року до 12 березня 2030 року включно та 400 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 , що діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн. з 08.03.2019 року до 30 листопада 2029 року включно та 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 , що діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн. з 08.03.2019 року до 12 березня 2034 року включно та 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_15 20250,00 грн. витрат на правову допомогу та 600 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а у випадку відсутності коштів у неповнолітнього - з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування моральної шкоди 400000 грн.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_17 ,

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

потерпілої ОСОБА_16 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений:

за закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України;

умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України;

носіння іншої холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

08.03.2019 о 22 годині 30 хв., неповнолітній ОСОБА_7 на автомобілі марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано на ім`я ОСОБА_20 , але на той час перебував у користуванні обвинуваченого, приїхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою АДРЕСА_2 , з метою відвезти додому свого брата ОСОБА_21 з дружиною ОСОБА_22 .

У вказаному місці перебували жителі села: ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 , де між ними та ОСОБА_7 і ОСОБА_21 виник конфлікт. В ході конфлікту, між ОСОБА_21 та ОСОБА_11 виникла бійка. Під час бійки, ОСОБА_7 підбіг до вищевказаного автомобіля, та відчинивши передні пасажирські двері, з бардачка дістав ніж, який є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, що підтверджено висновком експерта №14 від 13.05.2019 року Кіровоградського НДЕКЦ МВС України. Взявши ніж до рук, неповнолітній ОСОБА_7 повернувся до місця бійки та почав вимагати у ОСОБА_11 , щоб той відпустив його брата, ОСОБА_21 . Після чого, ОСОБА_11 почав рухатися до неповнолітнього ОСОБА_7 , але ОСОБА_21 схопив ОСОБА_11 за обидві руки, намагаючись продовжити бійку один на один. Таким чином, потерпілий ОСОБА_11 опинився спиною до озброєного у правій руці ножем неповнолітнього ОСОБА_7 .

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, помилково та неправомірно бажаючи втрутитися на захист свого брата ОСОБА_21 , виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний намір неповнолітній ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, тримаючи в долоні правої руки ніж, маючи реальну можливість припинити свої незаконні дії, розуміючи, що в області поперекової ділянки спини людини наявні життєво-важливі органи, підійшов ззаду до ОСОБА_11 та наніс йому один удар ножем в область поперекової ділянки справа.

Коли ОСОБА_11 присів від отриманої травми, неповнолітній ОСОБА_7 відійшов від нього вважаючи, що виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки лезо ножа, яким він заподіяв удару потерпілому, проникнувши в тіло у місці удару на глибину до 10 см. не зачепило життєво-важливі органи та потерпілому в найкоротший час була надана кваліфікована медична допомога.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 145 від 28.03.2019 ОСОБА_7 своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення: рани поперекової ділянки справа з ушкодженням поверхневих та глибоких м`язів. Вказане пошкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 до 21 доби.

Відразу після нанесення удару потерпілому ОСОБА_11 , до неповнолітнього ОСОБА_7 , підбіг ОСОБА_13 , який намагався відібрати вказаний ніж обвинуваченого, однак, ОСОБА_7 , маючи намір на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , діючи умисно, тримаючи у правій руці вище зазначений ніж, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи реальну можливість уникнути таких дій, умисно наніс ОСОБА_13 один удар ножем в черевну порожнину, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини із пошкодженням печінки, глибиною біля 12 см., які відповідно до висновку експерта № 260 від 29.03.2019 «Кіровоградського обласного бюро СМЕ УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації», перебувають в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_13 .

У подальшому, неповнолітній ОСОБА_7 маючи при собі ніж, який є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, сів у автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поїхав до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 де сховав ножа.

09.03.2019 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , проведено слідчий експеримент в ході якого з території домоволодіння в якому він проживає вилучено ножа з написом "Kandar» № НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правову кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровоград від 15.04.2022, стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України - скасувати в частині призначення покарання, внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині стягнення коштів за цивільними позовами та вирішення питання стягнення витрат на залучення експертів.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;

за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 15 279,91 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в розмірі - 65 534,74 грн. майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, що не працює і здійснює догляд за дітьми, померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років - по 445,9 грн. щомісячно з 08.03.2019 року до 12 березня 2030 року включно та 400 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн. з 08.03.2019 до 30.11.2029 включно та 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн. з 08.03.2019 до 12.03.2034 включно та 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 20 250,00 грн. витрати на правову допомогу та 600 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів у розмірі 13188,56 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Обгрунтовує своє вимоги тим, що призначаючи обвинуваченому покарання, судом першої інстанції не у повній мірі враховано тяжкість та обставини вчинення злочинів.

Зокрема, ОСОБА_7 свідомо, обдумано взяв з автомобіля ніж, з яким направився до потерпілого ОСОБА_11 , та перебуваючи позаду наніс йому удар ножем в поперекову частину спини. Локалізація та сила удару свідчить про спрямованість дій ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Після нанесення ушкодження ОСОБА_11 , коли до обвинуваченого підійшли свідки, одночасно вимагаючи кинути ніж, ОСОБА_7 , маючи реальну можливість припинити свої протиправні дії, умисно, свідомо наніс цілеспрямований проникаючий удар ножем ОСОБА_13 в черевну порожнину з пошкодженням життєво важливих внутрішніх органів, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Нехтуючи найвищу соціальну цінність людського життя ОСОБА_7 цілеспрямовано вчинив дії, спрямовані на заподіяння смерті більш як одній особі.

Призначаючи ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції не у повній мірі забезпечив реалізацію принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не врахував невідворотність наслідків, що настали для потерпілого ОСОБА_13 , внаслідок чого порушено суспільний інтерес.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 злочинів, два з яких є особливо тяжкими, пов`язаними з умисним заподіянням смерті людині, призначене йому покарання не є достатнім в розумінні ст. 65 КК України та не забезпечить його виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 КК України за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, неповнолітньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Таким чином, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 полягає у застосуванні надто м`якого, мінімального покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та відповідно, остаточного покарання за сукупністю злочинів, призначеного на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, та явно не відповідає тяжкості, обставинам вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Згідно із ч. 3 ст. 1179 ЦК України обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

На час ухвалення оскаржуваного вироку суду ОСОБА_7 досяг повноліття, що свідчить про припинення обов`язку його батьків (піклувальників) відшкодувати завдану ним шкоду за відсутності у ОСОБА_7 для цього коштів чи майна.

Отже, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цивільних позовів у кримінальному провадженні, зазначивши про стягнення з ОСОБА_10 коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу у випадку відсутності коштів чи майна у ОСОБА_7 .

Крім того, у кримінальному провадженні встановлені витрати на залучення експертів: за судово комп`ютерно-технічною експертизою (висновок експерта №1302/19-27) витрати становлять 1256 грн.; за судовою експертизою холодної зброї (висновок експерта №14) витрати становлять 628,40 грн. за судова психологічною експертизою (висновок експерта №1764/1765/19-27) витрати становлять 11304,16 грн.

Вказані витрати на залучення експертів у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначені в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 , підтверджені доказами та не оскаржувалися учасниками кримінального провадження.

Загальна сума витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз під час досудового розслідування становить 13188,56 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно із ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, окрім іншого у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Водночас, в порушення вимог ст. ст. 124, 126, 374 КПК України судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 не вирішено питання стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експертів у розмірі 13188,56 грн., що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2022 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_7 - скасувати.

Перекваліфікувати дії неповнолітнього ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити покарання в межах санкції ст. 118 КК України.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у зв`язку із недоведеністю його вини. Кримінальне провадження в цій частині закрити, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Цивільні позови задовольнити частково по 50,000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди кожному цивільному позивачу. В іншій частині позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог вказує на те, що обвинувачений неповнолітній ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнає.

Місцевим судом не було надано належної оцінки показанням свідків, які допитувались під час розгляду кримінального провадження.

Також, судом першої інстанції не надана належна оцінка відеозапису події, та не встановлена реальна психологічна обстановка на місці події її передумови та кульмінаційний розвиток. Не вірно встановлена суб`єктивна сторона злочинів, що призвело до невірної кваліфікації дій неповнолітнього ОСОБА_7 .

Посилається на те, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції надав суду правдиві показання та повідомив суд, що не мав умислу позбавляти потерпілого життя та шкодує про те, що сталось.

Пояснив, що коли побачив як б`ють брата та його дружину дуже злякався - перебував у шоковому стані, ніж дістав з автомобіля для припинення протиправних дій осіб, які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння та вдвічі були старші від нього.

В подальшому після припинення протиправних дій щодо брата та його дружини, оборонявся від зазначених громадян кричав, щоб вони не підходили до нього.

Переживав за життя та здоров`я брата та його дружини і також за своє життя та здоров`я, оскільки місцеві жителі, які спровокували бійку озброїлись палками та камінням і, як наслідок, існувала загроза життю та здоров`ю ОСОБА_7 та його родичам.

Наведене підтверджується показаннями учасників події ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та відеозаписом з камер спостережень.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_26 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2022 року - змінити.

Ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначати покарання в межах вказаної статті.

3а ч. 2 ст. 263 КК України виправдати, у зв`язку із недоведеністю вини.

Цивільні позови задовольнити частково в розмірі 50,000 гривень на кожному потерпілому.

В обгрунтування вимог посилається на те, що мотивам вчинення кримінального правопорушення не було надано належної правової оцінки, що виключає, саме кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У свою чергу, для правильної кваліфікації дій обвинувачено ОСОБА_7 оцінка мотивів вчинення злочинів є визначальною. Якщо, була б належною оцінка встановлених мотивів вчинення злочинів, що він діяв для захисту свого брата, а згодом для свого захисту від суспільно небезпечних посягань - вчинені ним дії підлягали б кваліфікації за ст. 118 КК України (злочин невеликої тяжкості).

Обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст. 118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони.

Слідством не доведено, що ОСОБА_27 не перебував у такій обстановці, а тому не має підстав кваліфікувати його дії за ст. 115 КК України.

Факт, того що удар ОСОБА_28 завдано у спину, пояснюється тим, що потерпілий повернувся ситуативно до ОСОБА_7 спиною.

Виходячи зі вказаного, було перевищення меж необхідної оборони ОСОБА_7 щодо потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_13 .

Суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків та пояснення самого ОСОБА_7 .

Зокрема, що поведінка ОСОБА_7 була зумовлена реальною загрозою для себе і брата. Він захищав свого брата та себе від протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , та інших. Загрозу життю та здоров`ю брата та собі сприймав, як реальну.

Також, свідок ОСОБА_29 , зазначила що ОСОБА_7 попереджав «відійти від нього» та почав відступати в сторону від ОСОБА_30 , в цей час ОСОБА_31 почав переслідувати ОСОБА_7 та намагався забрати ніж.

Однак, суд не взяв до уваги, те що навіть після того, як ОСОБА_27 дістав ножа та почав просити відпустити брата, потерпілі не викликали поліцію, а натомість почали нападати на ОСОБА_7 нібито з ціллю відбирати ножа чим змусили його тікати. Враховуючи те, що ОСОБА_7 тікав то жодної загрози для потерпілих він не становив. Натомість саме їх дії він сприймав як реальну загрозу для свого життя.

Тобто, можна стверджувати, що якби ОСОБА_32 не намагався забрати ніж у ОСОБА_7 , то подія могла і не відбутися. Дії потерпілих були провокаційні, що і стали підставою для ОСОБА_7 вважати їх загрозою для свого життя та життя брата.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав на меті та умислу вчинити дії, що передбачені ст. 115 КК України, а лише перебував в стані необхідної оборони захистити себе та брата, тому його дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК України.

Зазначає, що при ухвалені вироку суд першої інстанції не взяв до уваги докази, що характеризують особу обвинуваченого виключно з позитивної сторони, його ставлення до вчиненого та призначено покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильно застосовано закон країни про кримінальну відповідальність.

Судом не враховано обставин, які пом`якшують покарання. Обвинувачений не переховався від слідства, допомагав під час досудового розслідування, надавав пояснення. Потерпілій було виплачено грошову суму у розмірі 20 000 тис. гривень моральної компенсації.

В апеляційній скарзі обвинувачений неповнолітній ОСОБА_7 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2022 року, щодо нього змінити.

Ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначати покарання в межах вказаної статті. 3а ч. 2 ст. 263 КК України виправдати, у зв`язку із недоведеністю вини.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що місцевим судом дана неправильна правова оцінка його дій що виключає, кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вказує, що він діяв для захисту свого брата, а згодом для свого захисту від суспільно небезпечних посягань - вчинені ним дії підлягали б кваліфікації за ст. 118 КК України (злочин невеликої тяжкості).

У його діях було перевищення меж необхідної оборони щодо потерпілих ОСОБА_28 та ОСОБА_13 .

Також. посилається на те, що місцевий суд не дав належної оцінки показанням потерпілих. Дії потерпілих були провокаційні, що і стали підставою вважати їх загрозою для свого життя та життя брата. Умислу на умисно вбивство потерпілих у нього не було.

Отже, оскільки він не мав на умислу вчинити дії, передбачені ст. 115 КК України, а лише перебував у стані необхідної оборони захистити себе та брата, його дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК України.

При ухвалені вироку суд першої інстанції не взяв до уваги докази, що характеризують його особу виключно з позитивної сторони, його ставлення до вчиненого та призначено покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Також, судом не враховано обставин, які пом`якшують покарання, окрема він не переховався від слідства, допомагав під час досудового розслідування.

Також, потерпілій було виплачено грошову суму у розмірі 20 000 грн моральної компенсації. Він вибачався перед потерпілими, намагався відшкодувати шкоду, висловлював іншим чином жаль з приводу того, що відбулося.

Його дії вказують на належну критичну оцінку своєї поведінки та бажання залагодити провину, що підтверджується конкретними діями, спрямованими на виправлення ситуації.

Щодо цивільних позовів заявлених в суді першої інстанції ОСОБА_7 вказані позови визнає частково у розмірі 50 тисяч гривен кожному потерпілому, що заявили вимоги майнового характеру.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, неповнолітнього ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в його інтересах, які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_16 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_18 , та захисника ОСОБА_18 , які частково підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Клопотання сторони захисту про проведення судового слідства в частині повторного дослідження відеозаписів відтворення обставин події, допиту свідків, є неспроможними, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК, повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Проте, колегією суддів у кримінальному провадженні такої умови не встановлено. Під час апеляційного розгляду захисник-адвокат ОСОБА_9 клопотання про дослідження доказів у зв`язку із неповнотою дослідження доказів та порушення їх дослідження необгрунтував.

При цьому, колегія суддів зауважує що сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та носінні іншої холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний у суді першої інстанції обвинувачений неповнолітній ОСОБА_7 вину не визнав та показав, що 08.03.2019 він перебував у себе вдома. Близько 22-ої години, йому зателефонував брат - ОСОБА_21 та попросив приїхати за ним до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» та відвести додому. Він на автомобілі ВАЗ 2106, який належить його батьку приїхав до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Під`їжджаючи до магазину, ОСОБА_13 кинув на лобове скло його автомобіля пластиковий стакан із залишками пива. Вийшовши з машини, він спитав ОСОБА_13 навіщо він це зробив, після чого ОСОБА_13 вибачився. Однак, в цей час, ОСОБА_23 почав ображати ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , що переросло у сварку. ОСОБА_22 вийшла з машини, щоб забрати обвинуваченого та ОСОБА_21 додому, проте, між ОСОБА_11 та ОСОБА_22 також виник скандал, в ході якого ОСОБА_11 вилив в обличчя ОСОБА_22 залишки пива. ОСОБА_21 підійшов до ОСОБА_11 та штовхнув його, від чого, останній перехилившись, через огорожу на майданчику магазину впав на землю. ОСОБА_21 почав йти до автомобіля та знімав свою куртку, в цей час, ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_21 та почав з ним бійку. ОСОБА_7 , бажаючи заступитися за брата, підійшов до машини та почав шукати перцевий балончик. Не знайшовши його, взяв ніж, який був у машині та належить батьку, бажаючи налякати ним ОСОБА_11 , підійшов до останнього та почав за комір відтягувати його від брата. При цьому, весь час, тримав ніж у себе за спиною.

Коли ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_33 , побачили в руках у нього ніж, вони почали йти до нього та вимагати викинути ніж. У свою чергу, ОСОБА_7 намагався від них відбігти та вимагав відпустити брата. ОСОБА_23 взяв в руки пляшку від шампанського, а ОСОБА_34 - палицю та йшли до нього з вимогою викинути ніж, він відбігав та вимагав відпустити брата. У цей час, ОСОБА_34 наніс йому удар камінням в плече, від чого він впав та випустив ніж. Намагаючись піднятися, обвинувачений взяв в праву руку ніж та відмахнувся ним від ОСОБА_13 , який був до нього найближче.

Показав суду, що міг, при цьому, нанеси удар ОСОБА_13 . Як наніс удар ОСОБА_11 пояснити не може. Після вказаних дій, за наказом ОСОБА_21 він поїхав на машині додому забрати маму. Додав, що захищав свого брата та себе від протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та інших. Загрозу життю та здоров`ю брата та собі сприймав, як реальну. Цивільні позови визнав частково.

На переконання колегії суддів, вина неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 який пояснив суду, до 08.03.2019 близько 20-ої години разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_23 був біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» де пили пиво.

Вирішили їхати додому, однак, в цей час виник конфлікт із ОСОБА_21 , який сказав, що всі пили за його гроші і він всіх пригощав. ОСОБА_11 почав заперечувати проти цього. В цей час до ОСОБА_11 підбігла ОСОБА_22 , яка почала ображати потерпілого та його сім`ю. ОСОБА_11 вилив їй в обличчя залишки пива, що були у стакані, а ОСОБА_21 наніс удар у груди, від якого він впав через перила та вдарився. Підвівшись він підійшов до ОСОБА_35 , і між ними виникла бійка. В ході бійки відчув удар ззаду в поперек з права, після чого ОСОБА_21 його відпустив і він пішов у бік магазину, відчуваючи, що терпне нога. Почув чийсь крик «викликайте швидку», повернувся і побачив, як ОСОБА_13 впав на землю. Зазначає, що чув, як ОСОБА_23 , звертаючись до ОСОБА_7 вимагав викинути ніж;

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що 08.03.2019 їй зателефонувала її мама і сказала, що ОСОБА_13 підрізали і він у лікарні. Вона зателефонувала своєму дядьку, поїхали у лікарню, але ОСОБА_13 , вже помер. Зі слів свого брата ОСОБА_36 знає, що ОСОБА_13 намагався забрати у ОСОБА_7 ніж, але останній, наніс йому ножове поранення;

- показаннями потерпілої ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що 09.03.2019 біля 9-ої години їй зателефонувала рідна сестра - ОСОБА_37 , яка була істериці, плакала і повідомила, що брата ОСОБА_13 вбили. Вона заправила автомобіль та поїхала до батьків. Зі слів ОСОБА_36 ОСОБА_38 та ОСОБА_23 знає, що біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» 08.09.2019 виник конфлікт між ОСОБА_11 ОСОБА_22 , та ОСОБА_21 . В ході конфлікту ОСОБА_7 взяв з машини ножа та наніс удар ОСОБА_11 ОСОБА_23 , а в подальшому ОСОБА_32 , ОСОБА_39 та ОСОБА_34 намагалися забрати ножа у ОСОБА_7 , просили його викинути ніж, однак, ОСОБА_7 не реагував на їх вимоги, кричав «я вас всіх тут поріжу», кидався із ножем на присутніх. Згодом, в ході конфлікту, наніс ножове поранення ОСОБА_13 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка повідомила суду, що 08.03.2019 вона з чоловіком ОСОБА_21 близько 15-16 години приїхала до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» у с. Витязівка, де мала зустрітися з кумами ОСОБА_53 та ОСОБА_40 та відсвяткувати «8-е березня». Приблизно о 20-21 годині мали збиратися додому. Чоловік сказав, що попросить свого брата - ОСОБА_7 відвести їх додому.

Коли ОСОБА_7 під`їхав до кафе, ОСОБА_13 кинув на лобове скло автомобіля пластиковий стаканчик з пивом. ОСОБА_21 підійшов до нього та спитав навіщо він це зробив. На цьому, конфлікт було вичерпано. Вона сіла в автомобіль та чекала, коли сядуть до автомобіля ОСОБА_21 та ОСОБА_7 . В цей час, вона почула, як ОСОБА_11 образив ОСОБА_21 та ОСОБА_7 . ОСОБА_21 почав з`ясовувати у ОСОБА_11 причини такого відношення. Розуміючи, що назріває скандал, вона вийшла з машини, пішла до чоловіка та сказала, щоб він сідав до машини та їхали додому. На ці слова ОСОБА_11 вилив із свого стакана в обличчя свідка пиво. ОСОБА_21 відштовхнув ОСОБА_11 , щоб той не зачіпав дружину, але, так як ОСОБА_11 сидів на перилах і був п`яний, то впав через перила. Свідок, ОСОБА_21 та ОСОБА_7 мали сідати в машину, але, в цей час, ОСОБА_11 обійшов перила, підійшов до ОСОБА_21 та почав його штовхати. Між ОСОБА_21 та ОСОБА_11 розпочалася бійка. Вона та ОСОБА_7 почали розбороняти їх та просити ОСОБА_11 , щоб той відпустив ОСОБА_21 . В цей час ОСОБА_23 , підбіг до ОСОБА_7 , обхопив його ззаду та намагався повалити його на землю. ОСОБА_7 вирвався з рук ОСОБА_23 та задки почав відбігати від ОСОБА_23 , при цьому, вимагав від ОСОБА_23 , щоб він його не зачіпав. В цей час, до ОСОБА_7 побіг ОСОБА_13 .

Побачивши це, вона стала між ОСОБА_7 та ОСОБА_23 та ОСОБА_13 , тримала ОСОБА_13 за руки та просила, щоб той не зачіпав ОСОБА_7 , пояснювала, що ОСОБА_7 злякався, але ОСОБА_13 не реагував на її прохання та відштовхував її. ОСОБА_21 теж підбіг до ОСОБА_13 та просив припинити конфлікт. В цей момент, звідкись прийшов ОСОБА_41 із палкою, вдарив нею ОСОБА_21 і почав кидати в бік ОСОБА_7 якесь каміння. ОСОБА_13 вирвався від ОСОБА_21 та разом з ОСОБА_42 побіг до ОСОБА_7 , який почав тікати та кричати, щоб його не зачіпали. Бачила, як в бік ОСОБА_7 побіг ОСОБА_23 , в руках якого була пляшка від вина. Вона зрозуміла, що не зможе припинити бійку, тому пішла до кафе, де був ОСОБА_43 і думала, що він допоможе розборонити учасників бійки. Коли йшла до кафе то чула, як ОСОБА_33 кричала. ОСОБА_7 в цей час біг до машини та кричав «викликайте швидку, я їду по маму».

Коли ОСОБА_7 поїхав, свідок побачила, що стоїть натовп і всі світять телефонами, вона підійшла і побачила, що на асфальті лежить ОСОБА_13 і в районі живота у нього була кров. Через кілька хвили приїхав ОСОБА_7 , привіз свою маму і приїхав ОСОБА_44 . Швидку допомогу не чекали, взяли ОСОБА_13 , поклали до автомобіля та відвезли в лікарню, а свідок поїхала додому.

Показала, що свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вона не була, і стосовно тілесних ушкоджень ОСОБА_11 їй нічого не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , які за своїм змістом є аналогічні показанням ОСОБА_22 , зокрема, що 08.03.2019 він з дружиною ОСОБА_22 приїхали до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» у с. Витязівка, де мали з кумами відсвяткувати «8-е березня». Приблизно о 20-21 годині почали збиратися додому, тому телефоном попросив свого брата - ОСОБА_7 відвести їх додому. Коли ОСОБА_7 під`їхав до кафе, ОСОБА_13 кинув на лобове скло автомобіля пластиковий стаканчик з пивом. На запитання ОСОБА_21 навіщо він це зробив, ОСОБА_13 пояснив, що випадково, впустив стакан. Дружина одразу сіла в автомобіль та чекала на ОСОБА_21 та ОСОБА_7 . В цей час, ОСОБА_11 образив свідка та ОСОБА_7 , тому ОСОБА_21 почав з`ясовувати у ОСОБА_11 , що стало причиною образ.

В цей час до них підійшла ОСОБА_22 і сказала, щоб він не з`ясовував з ними відносини, оскільки вони п`яні та сідав до машини, щоб їхали додому. ОСОБА_11 вилив із свого стакана в обличчя ОСОБА_22 пиво, тому, ОСОБА_21 відштовхнув ОСОБА_11 , щоб той не зачіпав дружину, від чого ОСОБА_11 , впав через перила яких сидів. Коли він мав йти до машини щоб їхати додому, до нього підійшов ОСОБА_11 та затіяв з ним бійку. ОСОБА_22 та ОСОБА_7 намагалися розбороняти їх та просити ОСОБА_11 , щоб той відпустив ОСОБА_21 . В цей час ОСОБА_23 , підбіг до ОСОБА_7 , та намагався повалити його на землю. ОСОБА_7 вирвався від ОСОБА_23 та задки відбігав від нього. Чув, як ОСОБА_7 говорив ОСОБА_23 та іншим, щоб він його не зачіпав.

Коли до ОСОБА_11 підійшла ОСОБА_45 , ОСОБА_21 припинив бійку з ОСОБА_11 та пішов в бік ОСОБА_7 . До ОСОБА_7 окрім ОСОБА_23 йшли ОСОБА_13 та ОСОБА_46 , при цьому, останній вдарив свідка ззаду палицею. Свідок, звернувшись до них, сказав, давайте мирно все закінчимо, на що йому відповіли: «Забери ОСОБА_54 і їдьте». Бачив, як ОСОБА_7 впав, напевно від удару ОСОБА_13 і, напевно, коли вставав, міг нанести удар ножем ОСОБА_13 . Стверджує, що ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_34 наближаючись до ОСОБА_7 вимагали від нього віддати, або викинути ніж;

- показаннями свідка ОСОБА_47 , який пояснив, що 08.03.2019 йому зателефонував ОСОБА_41 і повідомив, що його брата - ОСОБА_13 підрізав ОСОБА_7 . Він приїхав до місця пригоди і побачив, що ОСОБА_13 лежить без свідомості на землі, біля нього сиділа ОСОБА_48 . Інші присутні стояли біля брата і нічого не робили. Очевидцем пригоди не був, як що відбувалося йому не відомо. Від ОСОБА_11 знає що його теж поранив ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який повідомив суду, що 08.03.2019 був біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», де спільно з іншими відмічали «8-е березня». Між ОСОБА_11 , та ОСОБА_22 і ОСОБА_21 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_22 намагалася затіяти бійку з ОСОБА_11 . Останній вилив їй в обличчя пиво, після чого ОСОБА_21 наніс удар кулаком руки ОСОБА_11 від чого, той впав через перила.

Після цих подій, ОСОБА_11 та ОСОБА_21 почали бійку, а ОСОБА_7 дістав з машини ніж, підбіг зі спини до ОСОБА_11 та наніс йому удар один чи два удари ножем в спину. Він підійшов до ОСОБА_7 та хотів припинити дії останнього, сказавши: «Що ти робиш ? Чи ж його заріжеш», однак, ОСОБА_7 розвернувшись, зачепив ножем свідку ногу. Стверджує, що при цьому, фізичну силу щодо обвинуваченого не застосовував. Після цього, пішов до магазину та взяв пляшку від вина, щоб захищатися і повернувся до ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_13 сказав свідку, щоб той викинув пляшку, що він і зробив. При цьому, ОСОБА_13 вимагав від ОСОБА_7 , щоб той віддав ножа, однак, обвинувачений наніс ОСОБА_13 удар в область живота. Коли ОСОБА_13 впав на землю, ОСОБА_21 крикнув ОСОБА_7 щоб той тікав. ОСОБА_7 сів в машину і втік.

У той час, як ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , ніхто йому безпосередньо не погрожував та не застосовував фізичну силу;

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка повідомила місцевому суду, що 08.03.2019 близько 19-ої годтни вона з друзями відпочивала біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4». Близько 21-ї години на автомобілі до магазину під`їхав ОСОБА_7 . В цей час, ОСОБА_13 викинув свій стаканчик із залишками пиву, який потрапив на лобове скло автомобіля. Між ОСОБА_21 та ОСОБА_11 виник конфлікт з приводу того, що, як висловився ОСОБА_21 всі прийшли до них на весілля без запрошення. ОСОБА_22 , яка в цей час перебувала в автомобілі, зрозумівши, що назріває конфлікт, вийшла з машини і почала нецензурно обзивати ОСОБА_11 , його сім`ю та дітей. ОСОБА_11 у відповідь вилив ОСОБА_22 в обличчя залишки пива, що були у нього. ОСОБА_21 вдарив ОСОБА_49 , від чого, останній, впав через перила. В подальшому, між ними виникла бійка. В цей час, ОСОБА_7 з машини дістав ніж, підійшов до ОСОБА_11 та почав наносити удари ножем. Це побачив ОСОБА_23 , який підбіг до ОСОБА_7 та намагався розборонити. У свою чергу, ОСОБА_7 наніс удар в ногу ОСОБА_23 . ОСОБА_23 відскочив від ОСОБА_7 , побіг до магазину та взяв пляшку від шампанського та повернувся до ОСОБА_7 . ОСОБА_13 , побачивши пляшку у брата, наказав її викинути, що ОСОБА_23 і зробив, а сам ОСОБА_13 пішов до ОСОБА_7 забрати ніж. ОСОБА_13 вимагав від ОСОБА_7 викинути ніж, або віддати його, бо наробить горя, однак, ОСОБА_7 бігав по колу та кричав «не підходьте, всіх поріжу». Він та ОСОБА_13 , неодноразово вимагали від ОСОБА_7 викинути ніж, однак він жодним чином не реагував на це. В цей момент ОСОБА_21 , підбіг до ОСОБА_13 з «монтировкою» та наніс нею удар ззаду в область шиї, а ОСОБА_7 наніс удар ножем ОСОБА_13 в живіт. ОСОБА_13 через кілька кроків впав. ОСОБА_21 крикнув ОСОБА_7 , щоб він тікав. ОСОБА_7 сів у машину і поїхав.

Стверджує, що в момент нанесення удару ОСОБА_13 біля ОСОБА_7 були ОСОБА_13 , свідок, ОСОБА_22 та ОСОБА_21 . В свою чергу ОСОБА_23 , та ОСОБА_34 були біля ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_50 , який пояснив місцевому суду, що 08.03.2019 він прийшов у магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4» придбати продукти. Там відпочивало кілька компаній - святкували «8-е березня». Під час святкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_21 виник конфлікт, який переріз у бійку. ОСОБА_7 взяв з машини ножа та наніс зі спини удар потерпілому ОСОБА_11 ОСОБА_23 , намагаючись припинити дії ОСОБА_7 взяв пляшку від вина, однак, викинув її, на вимогу ОСОБА_13

ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та він вимагали від ОСОБА_7 викинути ніж, однак, ОСОБА_7 не реагував, кричав: «не підходьте бо поріжу всіх». ОСОБА_21 почав тримати ОСОБА_13 , останній зробив крок вперед, в цей час, ОСОБА_7 наніс удар ножем ОСОБА_13 у живіт;

- показаннями свідка ОСОБА_51 , який дав позитивну характеристику ОСОБА_7 та повідомив, що ніж він придбав закордоном і нікому його не передавав. Стосовно обставин справи покази не надав, оскільки не був очевидцем подій.

Також, винуватість неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 09.03.2019, згідно результатам якого оглянуто приміщення моргу Бобринецької ЦРЛ, в ході якого оглянуто труп ОСОБА_13 та виявлено тілесні ушкодження (т.1 арк.к.п.33-39);

- протоколом огляду місця події від 09.03.2019, згідно результатам якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 та вилучено одяг зі слідами РБК, належний ОСОБА_23 (т.1 арк.к.п.41-44);

- протоколом огляду місця події від 09.03.2019, у ході якого оглянуто територію біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» та вилучено сліди РБК (т.1 арк.к.п.46-53);

- протоколом слідчого експерименту від 15.07.2019, під час якого ОСОБА_52 на місці показав, як було вчинено ОСОБА_7 злочини (т.1 арк.к.п.147-153);

- протоколом слідчого експерименту від 15.07.2019, в ході якого ОСОБА_33 на місці показала, як було вчинено ОСОБА_7 злочини (т.1 арк.к.п.163-171);

- протоколом слідчого експерименту від 15.07.2019, в ході якого ОСОБА_23 на місці показав, як було вчинено ОСОБА_7 злочини (т.1 арк.к.п.179-185);

- відеозаписом з камер спостереження, якими зафіксовано події 08.03.2019 біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» (т.1 арк.к.п.204);

- протоколом слідчого експерименту від 09.03.2019, в ході якого ОСОБА_7 пояснив та показав, як відбувалися події 08.03.2019. Під час слідчого експерименту, ОСОБА_7 вказав на місце, де сховано ніж, який, в подальшому, було вилучено правоохоронними органами (т.1 арк.к.п.223-228);

- висновками експерта № 222 від 03.04.2019 та № 221 від 12.03.2019, якими визначено групову належність крові ОСОБА_7 та ОСОБА_13 відповідно (т.2 арк.к.п.53-54, 56-57);

- висновком експерта № 260 від 29.03.2019, згідно якого причиною смерті ОСОБА_13 є геморагічний шок внаслідок гострої крововтрати, що розвинувся в результаті проникаючого колюче-ріжучого поранення в черевну порожнину з пошкодженням печінки. Крім того, виявлено колото-різані рани в верхній третині живота з права, яке утворилося внаслідок однократного травмуючого контакту з об`єктом плоскої форми з загостреним вістрям, ріжучими краями, односторонньої заточки клинка. Глибина каналу біля 12 см (т.2 арк.к.п.15-17);

- висновком експерта № 223 від 22.04.2019, згідно якого на пуловері та куртці ОСОБА_13 виявлено кров людини, яка може належати ОСОБА_13 (т.2 арк.к.п.69-71);

- висновком експерта № 82 від 03.07.2019, згідно якого пошкодження планки куртки та відповідне йому пошкодження трикотажного джемпера можуть відповідати рані у верхній третині живота справа, виявлено на трупі ОСОБА_13 . Дані пошкодження могли бути спричинені клинком мисливського ножа. Спричинення пошкоджень клинком кухонного ножа є малоймовірним (т.2 арк.к.п.128-148);

- висновком судово-психіатричного експерта № 151 від 23.04.2019, згідно якого ОСОБА_7 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним (т.2 арк.к.п.178-180);

- висновком експерта № 14 від 13.05.2019, згідно якого предмет, схожий на ніж, вилучений 09.03.2019 за адресою АДРЕСА_1 , є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, мисливським ножем загального призначення (т.2 арк.к.п.195-198);

- висновком експерта № 90 від 10.07.2019, згідно якого пошкодження тканими спинки куртки та відповідні пошкодження спинки светра та трикотажної фуфайки ОСОБА_11 розташовані в проекції правої поперекової ділянки. Пошкодження на предметах одягу є колото-різаним (т.2. арк.к.п.209-220);

- висновком експерта № 1764/1765/19-27 від 11.07.2019, згідно якого ОСОБА_7 в момент вчинення кримінального правопорушення не знаходився в стані сильного душевного хвилювання чи афекту (т.2 арк.к.п.241-247);

- висновком експерта № 145 від 28.03.2019, згідно якого у ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення поперекової ділянки справа з ушкодженням поверхневих та глибинних м`язів.

Дане тілесне ушкодження утворилося від дії предмету, який мав гострокутне вістря, пласку форму, загострений ріжучий край та володів колюче-ріжучими властивостями. Вказані тілесні ушкодження утворилися в строк, вказаний в ухвалі та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я (т.2 арк.к.п.274-276);

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційних скарг сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочину доведена.

Місцевий суд розглянувши матеріали кримінального провадження, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України;

умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України;

носіння іншої холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильно висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 263 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що під час події неповнолітній ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони, наніс ножове поранення ОСОБА_11 захищаючи життя та здоров`я свого брата ОСОБА_21 від нападу ОСОБА_11 , наносячи удар ножем ОСОБА_13 він захищав своє життя та здоров`я від протиправних дій ОСОБА_13 ,, ОСОБА_23 та ОСОБА_36 на переконання колегії суддів є необгрунтованими, метою, яких є уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 36 КК України, регламентовано, що метою необхідної оборони є захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільне небезпечного посягання.

Ознаки необхідної оборони, визначені в ст. 36 КК України, характеризують мету оборони, спрямованість (об`єкт) заподіяння шкоди, характер дій того, хто захищається, своєчасність та співрозмірність оборони.

Заподіяння шкоди тому, хто посягає, за відсутності хоча б одного з наведених елементів, свідчить про неправомірність дій особи, тому що він не знаходиться в стані необхідної оборони. Відповідальність за заподіяння такої шкоди настає на загальних підставах.

З об`єктивної сторони цей злочин, як і умисне вбивство, характеризується дією у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки бажає або свідомо припускає їх настання.

Також, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання. При цьому відповідальність настає лише у випадку перевищення особою, яка захищається, меж необхідної оборони.

Так, з відеозапису з камер спостереження, якими зафіксовано події 08.03.2019 біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» вбачається, що після того, як свідок ОСОБА_21 наніс удар потерпілому ОСОБА_11 і останній впав через перила, ОСОБА_21 направився до автомобіля та мав їхати додому.

При цьому у цей час ні ОСОБА_21 ні ОСОБА_7 ніхто не загрожував. Лише після того, як ОСОБА_11 підвівся і пішов до ОСОБА_21 , останній почав знімати із себе куртку.

У цей час будь-якої бійки між ОСОБА_21 та ОСОБА_11 не було і життю та здоров`ю ОСОБА_21 , нічого не загрожувало.

Проте, в цей момент ОСОБА_7 відчинив двері автомобіля, дістав звідти ніж, з яким направився в бік ОСОБА_11 та зі спини наніс йому удар ножем в поперекову частину.

Вказані дії ОСОБА_7 були впевненими, свідомими, обдуманими, спрямованими на вбивство ОСОБА_11 , про що свідчить і локалізація удару в життєво-важливу частину тіла (т.3 арк.к.п.204).

Наведені події підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та потерпілого ОСОБА_11 .

Також, наносячи удар ножем потерпілому ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 не перебував у стані необхідної оборони.

Одразу після нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , наявність у обвинуваченого ножа, помітив ОСОБА_23 , який почав йти до ОСОБА_7 вимагав викинути або віддати ніж.

При цьому, інші присутні біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», також направилися в бік ОСОБА_7 , що доводить правдивість показань свідків та потерпілих про намагання ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_36 та інших змусити обвинуваченого ОСОБА_7 викинути або віддати їм ніж.

Разом з цим, усі свідки та потерпілі однозначно показали, що неодноразово вимагали щоб ОСОБА_7 викинути ніж та ніяким чином не погрожували обвинуваченому.

Отже, відсутні будь-які підстави, вважати, що обвинувачений сприймав, як загрозу своєму життю та здоров`ю той факт, що у його бік йшли свідки та потерпілий, які вимагали від неповнолітнього ОСОБА_7 викинути ніж, тобто вимагали припинення протиправних дій з його боку.

Окрім того, згідно показань свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_21 , останній тримав ОСОБА_13 і саме в цей момент ОСОБА_7 наніс удар ножем в черевну порожнину. Тобто, удар обвинуваченим було нанесено в момент, коли фактично була відсутня будь-яка загроза ОСОБА_7 чи його брату.

Показання свідка ОСОБА_21 , який припустив, що удар нанесено випадково, коли неповнолітній ОСОБА_7 впавши, різко підвівся на ноги, не заслуговують на увагу, оскільки сила удару ножем повинна була бути достатньою, щоб прорізати одяг ОСОБА_13 та нанесення тілесного ушкодження потерпілому. При цьому, відповідно до висновку експерта №260 від 29.03.2019, напрямок ранового каналу - спереду назад глибиною 12 см., що свідчить про прямолінійне нанесення ОСОБА_7 удару, а не на «відмах».

Умисел неповнолітнього ОСОБА_7 саме на вбивство потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , підтверджується використанням обвинуваченим під час вчинення злочину ножа, який згідно висновку експерта № 14 від 13.05.2019, є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, мисливським ножем загального призначення, тобто предмету який здатний заподіяти саме небезпечні для життя тілесні ушкодження (т.2 арк.к.п.195-198).

Водночас, обвинувачений ОСОБА_7 наніс удари таким ножем у напрямку життєво важливих органів людини, при цьому наніс удари і з значною силою значною силою, що підтверджується висновками експертів про наявність відповідних тілесних ушкоджень, як у ОСОБА_11 так і у ОСОБА_13 (т.2 арк.к.п.15-17, т.2 арк.к.п.274-276).

ОСОБА_7 під час вказаної події (нанесення ударів), згідно відеозапису та показань осіб, допитаних у судовому засіданні, зокрема потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_33 та ОСОБА_50 не захищався, стосовно нього була відсутня будь-яка загроза, під час конфлікту, навіть уявна, яка б давала підстави використати обвинуваченим ніж та нанести ним тілесні ушкодження.

Обвинувачений свідомо, обдумано взяв з автомобіля ніж, з яким направився до потерпілого ОСОБА_11 та зі спини наніс удар ножем в поперекову частину спини. Локалізація та сила удару свідчить про спрямованість дій ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_11 ..

Після нанесення ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , коли до ОСОБА_7 підійшли свідки з вимогою кинути ніж, обвинувачений маючи реальну можливість припинити свої протиправні дії, умисно, свідомо наніс цілеспрямований проникаючий удар ножем ОСОБА_13 в черевну порожнину з пошкодженням життєво важливих внутрішніх органів, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не перебував у стані необхідної оборони в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Нанесення тілесних ушкоджень в життєво-важливі частини тіла, мисливським ножем з належною силою, свідчить про наявність умислу у неповнолітнього ОСОБА_7 на вбивство потерпілих.

Оскільки обвинувачений неповнолітній ОСОБА_7 не перебував у стані необхідної оборони, тому він не міг перевищити її межі.

Отже, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , перебував у стані необхідної оборони, відтак дії неповнолітнього ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 118 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, не грунтуються на законі, оскільки дії обвинуваченого були обдуманими, цілеспрямованими направлені з однією метою - позбавлення життя потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Доводи сторони захисту про недоведеність вини неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в апеляційних скаргах необґрунтовані.

При цьому, доведеність обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, грунтується на доказах у їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких, у колегії суддів не викликає.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому неповнолітньому ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла таких висновків.

Будь-яких інших доводів, щодо незаконності рішення місцевого суду в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_7 вчинив нетяжкий та особливо тяжкі злочини пов`язані з позбавленням життя людини.

Як особа ОСОБА_7 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, місцевий суд правильно визнав неповнолітній вік ОСОБА_7 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який вчинив нетяжкий та особливо тяжкі злочини пов`язані з позбавленням життя людини, місцевий суд призначив неповнолітньому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, з його реальним відбуванням, визначивши остаточне покарання згідно із ч. 1 ст. 70 КК України, яке відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Зважаючи на зазначені дані, тяжкість вчинених злочинів, конкретні обставини вчинення протиправних діянь, колегія суддів вважає призначене неповнолітньому ОСОБА_7 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, а доводи, щодо неправильного призначення покарання, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту та обвинувачення - безпідставними.

Отже, доводи наведенні в апеляційних скаргах про неправильне призначення покарання неповнолітньому ОСОБА_7 , є безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди є завищеним, є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Місцевим судом встановлено факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 завдано моральні страждання потерпілому ОСОБА_11 .

Разом з цим, спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вбивством ОСОБА_13 його рідним а саме: дружині, дітям, матері, сестрі та ОСОБА_11 завдано протиправними діями ОСОБА_7 моральні страждання, що полягають у душевному стресі з приводу втрати близької людини, переживанням, відчуття болю, необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя, наявність яких, позивачі повністю довели в судовому засіданні.

Виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, з урахуванням матеріального стану сторін, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнув 600 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_14 , по 400 000 грн. на користь ОСОБА_12 , та ОСОБА_16 по 150 000 грн. на користь ОСОБА_13 , та ОСОБА_15 , та 100 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Судом першої інстанції встановлено факт оплати послуг адвоката ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , отже на їх користь мають бути стягнуті понесені витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги ОСОБА_11 в частині витрат на лікування підлягають частковому задоволенню, за виключенням суми 1020 грн., які ним були сплачені у якості благодійної допомоги. До стягнення підлягає 15279 грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років.

Місцевим судом перевірені надані розрахунки доходу ОСОБА_13 на день смерті, та правильно повністю задоволені позовні вимоги ОСОБА_12 в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Потерпілою ОСОБА_12 документально підтверджено витрати на поховання і вони мають бути компенсовані за рахунок обвинуваченого. Відтак, позовні вимоги в цій частині місцевим судом правильно задоволено.

Разом цим, відповідно до ч. 3 ст. 1179 ЦК України, обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

На час ухвалення вироку місцевим судом, ОСОБА_7 досяг повноліття, що свідчить про припинення обов`язку його батьків (піклувальників) відшкодувати завдану ним шкоду за відсутності у ОСОБА_7 для цього коштів чи майна.

Тобто, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_10 кошти в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу у випадку відсутності коштів чи майна у ОСОБА_7 .

Також, у кримінальному провадженні встановлені витрати на залучення експертів: за судово комп`ютерно-технічною експертизою (висновок експерта №1302/19-27) витрати становлять 1256 грн.; за судовою експертизою холодної зброї (висновок експерта №14) витрати становлять 628,40 грн. за судова психологічною експертизою (висновок експерта №1764/1765/19-27) витрати становлять 11304,16 грн.

Вказані витрати на залучення експертів у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначені в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 та підтверджені доказами наявними у матеріалах кримінального провадження.

Загальна сума витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз під час досудового розслідування становить 13188,56 грн.

Згідно вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Статтею 126 КПК України, визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, окрім іншого у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Проте, в порушення вимог ст. ст. 124, 126, 374 КПК України місцевий суд при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 , не вирішив питання стягнення з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 13188,56 грн.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування вироку суду першою інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного апеляційні скарги обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в його інтересах - слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2022, щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат - змінити, в решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в його інтересах - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2022 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат - змінити.

Цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 15 279,91 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 15 000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в розмірі - 65 534,74 грн, майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, що не працює і здійснює догляд за дітьми, померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років - по 445,9 грн щомісячно з 08 березня 2019 року до 12 березня 2030 року включно та 400 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн з 08 березня 2019 року до 30 листопада 2029 року включно та 150 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнову шкоду, завдану смертю потерпілого, як дитині потерпілого ОСОБА_13 , до досягнення дитиною вісімнадцяти років: по 445,9 грн з 08 березня 2019 року 12 березня 2034 року включно та 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 20 250,00 грн витрат на правову допомогу та 600 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 400 000 грнв рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів у розмірі 13188,56 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3