Справа № 761/1250/23
Провадження № 1-кс/761/1318/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві ОСОБА_4 від 02 січня 2023 року про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000457 від 26 вересня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України

У С Т А Н О В И В:

У провадженні старшого слідчого другого відділу ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000457 від 26 вересня 2022 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України за заявою ОСОБА_3 про можливі неправомірні дії службових осіб Служби безпеки України, які полягають у підробці його підпису.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про залучення його до участі в кримінальному провадженні №0000457 від 26 вересня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якості потерпілого; надання копій процесуальних документів; виконання ухвал слідчих суддів.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 25 жовтня 2022 року частково відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим та надання копій процесуальних документів в кримінальному провадженні № 0000457 від 26 вересня 2022 року.

Не погоджуючись із даною постановою слідчого, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі № 761/25256/22 скасовано постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 25 жовтня 2022 року про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000457.

27 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000457 ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі № 761/25256/22, а також із вимогою повторно розглянути його клопотання від 24 жовтня 2022 року.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 02 січня 2023 року частково відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим та надання копій процесуальних документів в кримінальному провадженні №0000457 від 26 вересня 2022 року. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий вказав, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено факту завдання моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 .

10 січня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування вищевказаної постанови слідчого, посилаючись на те, що він має бути визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, а також з вимогами про зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м. Києві надати копії процесуальних документів і виконати вимоги ухвали слідчих суддів у справах № 757/21538/22-к та № 761/16629/22.

Заявник подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві також подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, крім того, надіслав на адресу суду заперечення на скаргу, у яких просив відмовити у задоволенні скарги, у зв`язку із її необґрунтованістю.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника та слідчого про розгляд справи без їх участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55 п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Вказана постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не відповідає зазначеним вимогам, оскільки належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим.

Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом установлено, і це вбачається з оскаржуваного рішення, що в постанові слідчий обмежився посиланням на загальні формулювання норм КПК України, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не розглянув клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст. ст. 55, 110 КПК України.

Таким чином, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчий суддя вважає достатнім зобов`язати слідчого повторно розглянути подане заявником клопотання з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами розгляду обґрунтоване процесуальне рішення та повідомити про це заявника.

Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, а також надання ОСОБА_3 копій процесуальних документів, слідчий суддя зазначає про таке.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого, прокурора відповідно до вимог закону.

У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст. ст. 36, 40 КПК України.

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення у наведеній частині.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 виконати ухвали Печерського та Шевченківського районних судів м. Києва, а саме внести в рамках кримінального провадження №0000457 до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 175, ч. 3 ст. 161, ч. 3 ст. 109 КК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 757/21538/22-к та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 761/16629/22 зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві внести відомості за заявою (повідомленням) ОСОБА_3 від 11 серпня 2022 року та розпочати досудове розслідування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 533 КПК України закріплено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Слідчим суддею встановлено, що на виконання зазначених ухвал слідчих суддів уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Києві, а саме слідчим ОСОБА_4 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000457 про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 , визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення ч. 1 ст. 366 КК України та розпочато досудове розслідування.

Слід також зазначити, що на момент внесення до ЄРДР кваліфікація правопорушень, що вноситься до реєстру, зазначається саме відповідним органом і це є дискреційним повноваженням органу досудового розслідування, а не заявника чи слідчого судді, і в ухвалах слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 757/21538/22-к та Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 761/16629/22 кваліфікація кримінального правопорушення не вказувалась.

Отже, з вищенаведеного слідує, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 11 серпня 2022 року внесено та, відповідно, ухвали слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 757/21538/22-к та Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року у справі № 761/16629/22 виконані, а відтак предмет спору відсутній.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в цій частині.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 26, 55, 110, 303-307, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 02 січня 2023 року про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000457 від 26 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження №0000457 від 26 вересня 2022 року як потерпілого та повідомити про результати розгляду заявника.

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1