Справа № 562/1720/22 Провадження №11-кп/802/120/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 п.п.1, 2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

особи щодо якої застосовано примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року про задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, неодруженому, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1, 2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Так, згідно ухвали суду ОСОБА_7 , приблизно о 20 год. 00 хв. 23.05.2022, перебуваючи на проїжджій частині навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин із своєю двоюрідною сестрою - ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті двом особам - ОСОБА_9 та її малолітньої дочки - ОСОБА_10 , знаходячись від останніх на відстані близько 20 метрів, кинув в їхню сторону бойовий припас - наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, який після детонації (вибуху) спричинив тілесні ушкодження для ОСОБА_9 у вигляді вибухової рани ділянки правого плечового суглобу, правої скроневої ділянки та дірчастої (відламкової) скроневої ділянки справа та для малолітньої ОСОБА_10 - осколочного поранення правої кисті, рану (осаднення) в ділянці 5-го пальця лівої стопи однак виконавши всі дії, які вважав за необхідне, довести злочин до кінця ОСОБА_7 не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, ОСОБА_7 , точного часу, дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне придбання бойового припасу, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчинюваних ним дій та розуміючи настання їх наслідків, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 10.05.2022) придбав бойовий припас, який відповідно до комплексної судової вибухо-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу», 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» - є наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яку зберігав без передбаченого законом дозволу до приблизно 20:00 год 23.05.2022.

Крім того, ОСОБА_7 , точного час та дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне придбання бойових припасів, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчинюваних ним дій та розуміючи настання їх наслідків, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 10.05.2022) придбав три бойові припаси вогнепальної стрілецької зброї, які відповідно до висновку судової експертизи за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» є - 1 (один) проміжний патрон калібру 5,45х39 мм з кулею із сталевим осердям з підвищеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М) зразка 1992 р. та 2 (два) проміжні патрони калібру 5,45х39 мм з кулями із сталевими осердям (7Н6, 7Н6М) зразка 1974 р., які зберігав без передбаченого законом дозволу в підсобному приміщені на території домоволодіння, що на АДРЕСА_2 до моменту виявлення в ході проведення обшуку, тобто до 21:44 год. 23.05.2022. Згідно висновку експерта патрони до стрільби придатні.

Крім того, ОСОБА_7 , точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на незаконне придбання бойових припасів, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчинюваних ним дій та розуміючи настання їх наслідків, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 (зі змінами від 10.05.2022) придбав бойовий припас, який відповідно до комплексної судової вибухо-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу», 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» - є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, придатною до вибуху, яку зберігав без передбаченого законом дозволу у підвальному приміщені багатоквартирного житлового будинку, що на АДРЕСА_1 до моменту проведення обшуку, тобто до 17:40 год. 24.05.2022.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 2 ч.2 ст.115 КК України - закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, в тому числі малолітній дитині та незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Захисник подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №306 від 02.08.2022 року, позбавлений здатності адекватно оцінювати оточуючу реальність, усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи, що розгляд справи проводився лише шляхом допиту ОСОБА_7 , який є неосудною особою, а досліджувався лише висновок експерта №306, вважає незрозумілим на підставі чого суд дійшов висновку про правову кваліфікацію дій останнього. Вважає висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації діянь та про ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, не ґрунтується на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту та на думку захисника є свідченням неправильного застосування такого закону. На переконання сторони захисту, судовий розгляд проводився неповно, без з`ясування усіх обставин кримінального провадження, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а відсутність дослідження письмових доказів, допиту потерпілих є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Взявши до уваги, що кримінальне провадження фактично не розглядалось по суті та судом не з`ясовано обставин, які мають значення для правильного вирішення вказаного кримінального провадження захисник наполягає на новому повноцінному розгляді у суді першої інстанції та просить скасувати оскаржену ухвалу.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, потерпілі та їх представник в судове засідання не з`явились, захисник ОСОБА_7 надав пояснення щодо розгляду апеляційної скарги без участі законного представника, оскільки у зв`язку із незадовільним станом здоров`я остання не може з`явитися в судове засідання. Учасники судового провадження вважали за можливе проведення судового засідання за відсутності законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , свою чергу останній не заперечував проти продовження судового розгляду, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі вказаних учасників судового провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку ОСОБА_7 та його захисника, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказаних положень закону не дотримано, тому доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів вважає слушними.

В провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області перебувало клопотання прокурора у кримінальному провадженні-прокурора Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_13 про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

За правилами ч.1 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, суд, серед іншого, встановлює чи мало місце суспільно небезпечне діяння та чи вчинено воно особою.

Відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. За загальними засадами кримінального провадження, останнє здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З оскарженої ухвали вбачається, що суд, за згодою всіх учасників судового провадження обмежився допитом ОСОБА_7 , оголошенням документів, які характеризують особу ОСОБА_7 , дослідженням висновку експерта №306 у зв`язку з тим, що відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. Інші докази не досліджувалися.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, після дослідження висновку судово-психіатричної експертизи № 306 від 02.08.2022 та встановлення, що ОСОБА_7 є неосудним, суд за згодою усіх учасників судового провадження, зокрема ОСОБА_14 , який не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Проте, з роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005, вбачається, що у справах такої категорії скороченої процедури дослідження доказів не передбачено, тому суд порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Разом з тим, з контексту ст.505 КПК України вбачається, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини інформація про психічні, розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди, проте суд обмежився допитом ОСОБА_7 та дослідженням висновку судово-психіатричної експертизи № 306 від 02.08.2022.

За наслідками проведеного судового розгляду клопотання прокурора, суд постановив ухвалу, яка, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Остання не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Отже, суд першої інстанції без з`ясування обставин скоєння кримінального правопорушення, без проведення повного порядку дослідження доказів у данному кримінальному провадженні, прийняв необгрунтоване рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні положень ч.1 ст. 412 КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що у відповідності з приписами ст.ст.409, 412, 415 КПК України, тягнуть за собою скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає - задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про застосування примусових заходів медичного характеру - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи ухвалу та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, зокрема не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. ст. 2, 7 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: