Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/3479/2023 У Х В А Л А
26.04.2023р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБ України в Херсонській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, раніше не судимої, що мешкає АДРЕСА_1 ,
У вказаному кримінальному провадженні 19.04.2023р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України. Згідно повідомлення у невстановлені дату та час, але не пізніше 20 вересня 2022 року, ОСОБА_6 прийняла пропозицію так званого голови ДВК №809 особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження щодо участі у проведенні на території тимчасово окупованого с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області незаконного референдуму про вихід Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф. На виконання вказаного злочинного умислу з головою ДВК №809 особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_6 була включена до складу так званим членом комісії по ДВК №809 в с. Качкарівка.
Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 23.09.2022 по 27.09.2022, діючи за попередньою змовою з головою ДВК №809 особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими на даний час особами (щодо яких триває досудове розслідування), діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», прийняла участь у проведенні незаконного референдуму та у період з 23-27 вересня 2022 року з переносною урною для бюлетенів та наданими їй бюлетенями здійснила подвірний обхід жителів с. Качкарівка Милівської ОТГ Бериславського району Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо виходу Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації. Під час проведення референдуму ОСОБА_6 активно пропонувала мешканцям с. Качкарівка проголосувати шляхом поставлення відповідних відміток у бюлетені, вела облік громадян по списку, які проголосували під час проведення незаконного референдуму.
В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «Виборча комісія Херсонської області» за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів було задекларовано 497051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.
Таким чином, наслідком вищевказаних незаконних та неправомірних дій ОСОБА_6 та інших осіб, щодо яких здійснюється розслідування у даному провадженні, стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій територій України таким, що відбувся та незаконного приєднання Херсонської області до складу рф.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших фігурантів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрювана пояснила, що не працює, оскільки в селі немає роботи, на облік як безробітну ніхто не ставить, живе на пенсію матері. На час окупації в селі було багато озброєних військових та техніки. При цьому військові поводили себе агресивно - наводили на мешканців села зброю, наводили на людей страх, перекрили усі дороги в`їзду та виїзду з села. Ліки не доставлялися. В цілому окупанти створили такі умови, щоб змусити мешканців села працювати на них. ОСОБА_6 також пропонували роботу, однак вона до останнього не погоджувалась. Зокрема, вона до війни декілька разів приймала участь у виборах - була членом виборчої комісії або розносила агітаційну літературу та окупантам стало відомо це й вони запропонували їй приймати участь у проведенні референдуму. Однак ОСОБА_6 відмовилась. В подальшому, намагаючись заробляти гроші на прожиття, ОСОБА_6 продавала молоко біля дому, оскільки має корову. Окупанти, побачивши це, попередили її щоб припинила продавати, наступного разу вже просто підійшли та вивернули молоко, мотивуючи це її відмовою від участі у референдумі та попередили щоб вона добре подумала. Таким чином, не маючи коштів щоб жити та придбавати ліки для своєї хворої матері, ОСОБА_6 змушена була погодитись та взяти участь у проведенні незаконного референдуму. З урною точно не ходила, декілька разів допомагала носити бюлетені, оскільки їх було багато. За участь у референдумі окупанти пропонували 50 000 рублів, однак врешті ОСОБА_6 їх так і не отримала.
Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на необґрунтованість підозри (зважаючи на те, що ОСОБА_6 фактично створили непереборні умови, зокрема шляхом погроз та тиску, щоб вона погодилась співпрацювати, тобто її участь у референдумі була не добровільною). Навіть з протоколів допитів свідків вбачається, що ОСОБА_6 нікого не примушувала голосувати, якщо люди відмовлялись це робити. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які вказує прокурор, також не доведені. Підозрювана не збирається переховуватись, свідки вже допитані. На підставі викладеного захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, який є тяжким, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.
В аспекті причетності ОСОБА_6 до участі у незаконному референдумі така підозра на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується: протоколом проведення огляду мережі інтернет щодо прийняття Херсонській області від 03.12.2022; протоколом огляду місця події - ЗОШ №1 у м. Бериславі, від 21.12.2022. У ході огляду було виявлено та вилучено документи щодо проведення незаконного референдуму в Бериславському районі; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.03.2023, у ході якого останній повідомив обставини участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі в с. Качкарівка; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.03.2023, у ході якого останній повідомив обставини участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі в с. Качкарівка; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.03.2023, у ході якого останній повідомив обставини участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі в с. Качкарівка; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 31.03.2023, у ході якого останній повідомив обставини участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі в с. Качкарівка; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.04.2023, у ході якого останній повідомив обставини участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі в с. Качкарівка; частково власними поясненнями ОСОБА_6 в судовому засіданні; іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, оскільки із вказаних доказів вбачається, що у стороннього спостерігача дійсно може сформуватися добровільне припущення про причетність ОСОБА_6 до проведення незаконного референдуму на території Херсонської області, за такого підозра формально є обґрунтованою.
Мотивуючи необхідність обрання підозрюваній виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вказав про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших фігурантів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи наявність наведених ризиків, слідчий суддя виходить з наступного.
Хоча підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України є формально обґрунтованою та дійсно санкція передбачає суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, однак судом враховуються обставини вчинення ОСОБА_6 протиправних дій у вигляді участі у незаконному референдумі - виключно через відсутність коштів для прожиття та купівлі ліків для своєї хворої матері. Вбачається, що підозрювана не виїхала з села до окупації та залишилась там мешкати після деокупації виключно задля догляду за своєю хворою, лежачою матір`ю 1949 р.н. Окрім того, з моменту деокупації м. Херсон та правобережної частини Херсонської області пройшло більше 6 місяців, за цей час усі особи, які були причетні до вчинення протиправних дій, та які мали намір ухилитися від покарання, вже об`єктивно виїхали на інші тимчасово окуповані території або до території рф. В цей же час ОСОБА_6 , будучи 19.04.2023р. повідомленою про підозру у вчиненні злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, не вжила жодних заходів до переховування. Навпаки, не будучи затриманою в порядку ст. 208 КПК України, самостійно з`явилась до суду з метою розгляду клопотання слідчого про обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Додатково про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки; ані слідчим, ані прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_6 має родичів за кордоном або на території держави-агресора, або що вона має достатньо грошових коштів для тривалого переховування.
Вказані обставини навіть теоретично нівелюють ризик переховування підозрюваної.
З огляду на те, що більшість свідків у даному кримінальному провадженні підтверджують лише факт участі ОСОБА_6 у незаконному референдумі. Власне і сама ОСОБА_6 не заперечує цього. Однак жоден свідок не вказує про добровільність такої участі, або вчинення з її боку активних агітаційних дій щодо голосування. Деякі навпаки вказують про супровід учасників референдуму озброєними військовими, таким чином виключати вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй дій під тиском чи погрозами не може виключатися та слідством наразі таку обставину не спростовано. Виходячи з викладеного є незрозумілим з якою метою підозрювана може впливати на свідків, за такого ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є також недоведеним.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення взагалі є надуманим, необґрунтованим та недоведеним жодним матеріалом провадження.
Резюмуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом серед усіх запобіжних заходів, передбачених КПК України. Законодавчою ініціативою було внесено зміни до ст. 176 КПК України, та її доповнено ч. 6, згідно якої "під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті".
Зазначені зміни зумовлені необхідністю у підвищенні ефективності розслідування окремих злочинів проти основ національної безпеки України та громадської безпеки, як термінової реакції на повномасштабні військові дії, які розпочала Російська Федерація проти України.
Слідчий суддя погоджується із важливістю на необхідністю боротьби із пособництвом державі-агресору як явищем, що підриває національну безпеку України та становить безпосередню загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності, конституційного ладу та іншим національним інтересам України.
Поряд із цим, враховує, що свобода є одним із наріжних каменів демократичного врядування і статусу особи, яка передбачає межі, які не можна порушувати ні за яких обставин. Завданням слідчого судді є здійснення правового контролю в кожному випадку - зважувати, чи не порушені ці межі, крім формальних правових критеріїв, на основі реальності та розуму. В іншому випадку можлива ситуація, коли право перетвориться в свою протилежність, і замість того, щоб структурувати систему суспільних відносин, приводити її у порядок, призведе до свавілля.
В даному випадку, проаналізувавши зібрані в ході досудового розслідування докази, інші додані до клопотання матеріали, позиції сторін обвинувачення та захисту, слідчий суддя встановив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України є формально обґрунтованою; ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Сукупність таких обставин може свідчити про неефективність (певною мірою навіть формальний та вибірковий підхід) розслідування кримінального провадження, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 194 КПК України, є підставою до відмови у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.
Оскільки підозра формально є обґрунтованою, то вважаю необхідним на підставі ст. 194 ч. 3 КПК України покласти на підозрювану обов`язок щодо явки до суду, прокурора та до слідчого у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -
В задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та до слідчого у кримінальному провадженні на весь строк досудового розслідування та розгляду провадження по суті.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1