Номер провадження: 11-кп/813/683/23
Справа № 523/5727/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 16.12.2022, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0000058 від 16.01.2020 відносно: ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина Ізраїлю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бака, держави Ізраїль, громадянина держави Ізраїль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Фіргана республіка Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого, ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бака держави Ізраїль, громадянина держави Ізраїль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів не судимого, обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Ухвалою суду від 16.12.22 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено строк застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у кримінальному провадження №0000058 від 16.01.2020 за їх обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 13.02.2023 включно, а також визначено розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 850 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 108 850 грн. стосовно кожного, із покладенням на останніх у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що прокурором було доведено існування на теперішній час ризиків переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатність застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, з огляду на те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 на території України не проживають, не працевлаштовані, не мають легальних доходів, являються громадянами держави Ізраїль, будь-які соціальні зв`язки в Україні у них відсутні, мають сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12-ти років із конфіскацією майна.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_20 в інтересах обвинувачених не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважає її постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаючись на те що відмова у клопотанні захисника не мотивована судом, порушено вимоги ст.1,2,3,6,12 Конвенції, що обвинувачення не підтверджується жодним доказом, та обвинувачені утримуються під вартою тривалий час.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у клопотанні прокурора відмовити та обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час за вказаним місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіряючи висновки суду у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Обґрунтованість пред`явленої вказаним особам підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На розгляді в Суворовському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно обвинувального акта вони обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що вказує на підвищену суспільну небезпечність осіб обвинувачених.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом обґрунтовано зазначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їм, у разі визнання їх винуватим у вчиненні злочинів, в яких вони обвинувачується, необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбаченіст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а саме можливість переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, враховуючи, що вони обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, не мають постійного джерела доходу і соціальних зв`язків, є громадянами іншої держави), не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вище наведене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

За викладених обставин колегія суддів критично оцінює посилання захисника щодо недоведеності доказами причетності його підзахисних до вчинення інкримінованих їм злочинів та зауважує, що такі твердження є передчасними з огляду на те, що на теперішній час судом досліджуються докази, тобто триває стадія судового розгляду, в ході якої, з огляду на положення ст.ст. 89, 94 КПК України, буде надана відповідна оцінка діям обвинувачених та обґрунтованості самого обвинувачення в цілому.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника обвинувачених, колегія суддів не знаходить.

Апеляційний суд вважає на невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. 24, 28, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 16.12.2022, якою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України на стадії судового розгляду кримінального провадження продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.02.2023 включно, із визначенням застави у розмірі 2 108 850 грн., стосовно кожного залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції про необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4