Провадження №11-кп/801/1194/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення з 28.03.1996 по 22.02.2008 до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Клопотання мотивоване тим, що в зазначений період ОСОБА_6 знаходився в Кіровоградському слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили і до моменту прибуття до державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», при цьому умови перебування в слідчому ізоляторі були нелюдськими.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16.06.2016 ОСОБА_6 був зарахований строк попереднього ув`язнення з 01.11.1994 до 28.03.1996 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Натомість строк перебування ОСОБА_6 у СІЗО з 28.03.1996 до 22.02.2008 не є попереднім ув`язненням останнього, а тому не підлягає зарахуванню відповідно до приписів частини п`ятої статті 72 КК.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою суду та просить зарахувати в строк відбування покарання у виді довічного позбавлення волі строк перебування в Кіровоградському СІЗО в межах цього провадження, в період із 28.03.1996 до 22.02.2008 з розрахунку один день перебування в СІЗО за 2 дні позбавлення волі, оскільки весь цей період він перебував у тих самих жахливих, нелюдських умовах у тій самій камері Кіровоградського слідчого ізолятора, що й до дати вступу вироку в законну силу, що по суті і є попереднім ув`язненням, і лише в лютому 2008 року був переведений на постійне місце відбування покарання у Вінницьку УВП №1.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить змінити ухвалу та зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.03.1996 (з моменту набрання вироком законної сили) по 22.02.2008 (до моменту поміщення до Вінницької УВП №1) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як судом не було враховано порушення адміністрацією СІЗО ст. 87 КВК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги з мотивів, зазначених в них та просять про скасування судового рішення і задоволення клопотання ОСОБА_6 про зарахування до строку покарання у виді позбавлення волі періоду перебування ОСОБА_6 в СІЗО, після того як вирок щодо нього з покарання у виді довічного позбавлення волі набув законної сили засуджений ОСОБА_6 вважає, що умови в СІЗО є гіршими, а тому його перебування там після набуття вироком законної сили необхідно вважати нелюдським поводженням, що є порушенням ст. 3, 14 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, також просив взяти до уваги судову практику, зокрема ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, якою було зараховано засудженому до довічного позбавлення волі період перебування в СІЗО після набрання вироком законної сили, захисник ОСОБА_7 також просила врахувати, що законодавство не є досконалим, а обмеження строку перебування в СІЗО лише до набрання вироком законної сили не є справедливим, прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг, оскільки у строк покарання зараховується лише період попереднього ув`язнення, і параметри попереднього ув`язнення чітко визначені, а тому і не повинні зараховуватися такі періоди з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, лише з підстави перебування в СІЗО, а також зіслався на постанову ВС від 26.02.2020, де зазначено, що з дня набрання вироком суду законної сили цей період вважається відбуванням покарання, і не є попереднім ув`язненням, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення і скасування ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши доводи клопотання, суд першої інстанції вірно взяв до уваги положення Закону України «Про попереднє ув`язнення» та положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) і прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_6 просив про зарахування періоду після набрання вироком законної сили, а тому не підлягає таке клопотання задоволенню.

Таке рішення відповідає правовому висновку ВС, викладеному у постанові від 26.02.2022 та в постановах ВС від 29.08.2018, 16.04.2019, 18.06.2019 де зазначалося про необхідність зарахування в строк відбування покарання попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки діяли такі вимоги Закону № 838-VIII.

В жодному із наданих засудженим ОСОБА_6 судових рішеннях не йдеться про необхідність трактувати період перебування в СІЗО після набрання вироком законної сили як попереднє ув`язнення.

Апеляційний суд також вважає, що факт перебування в СІЗО засудженого після набрання вироком законної сили не можна застосовувати для зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таке перебування не може автоматично прирівнюватися до нелюдського поводження, а доводи ОСОБА_6 щодо нелюдських, жахливих умов його перебування в Кіровоградському СІЗО не є підтверджене.

Якщо допускали порушення прав засудженого, то дані обставини мали б бути предметом інших проваджень, і жодним чином не можуть слугувати підставою вважати такий період продовженням попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили.

Такі висновки узгоджуються з метою зміни законодавства про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме дотримання розумних строків при розслідуванні і слуханні кримінального провадження щодо осіб, які перебували під вартою, а не умови, кращі чи гірші, в яких перебували засуджені.

Також апеляційний суд не бере до уваги ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2022, оскільки обов`язковою умовою врахування є лише правові пропозиції вищестощого суду з приводу застосування норм матеріального і процесуального права, оскільки як вбачається із тексту ухвали, особа була засуджена до довічного позбавлення волі на підставі вироку Апеляційного суду міста Києва від 12.02.2004, даний вирок набув законної сили 06.05.2004.

Після цього, ця особа була засуджена ще й вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10.11.2005 і на підставі ст. 71 КК України було приєднано невідбуте покарання та визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

На час розгляду даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід тримання під вартою і особа перебувала в Київському СІЗО після набрання вироком Апеляційного суду міста Києва від 12.02.2004, тобто щодо даної особи розглядалося ще одне кримінальне провадження.

З наведених підстав, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг і застосування ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) до періоду, коли засуджений перебував в умовах СІЗО після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4