Справа № 372/2296/22
Провадження 1-кп-266/22
ухвала
Іменем України

14 листопада 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року в кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження з цих же підстав. Обвинувачена також в свою чергу, повідомила, що провину не визнає, проте підтримує клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, розуміючи, що звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності не є обставиною, яка реабілітує її, і вона розуміє своє право на загальний судовий розгляд, під час якого прокурор повинен довести її провину.
Прокурор підтримав вказане клопотання.
Потерпіла не заперечувала проти вказаного клопотання.
Верховний суд в постанові № 127/26665/16-к наголосив, що положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне клопотання.
Таким чином, суд керуючись вказаною позицією невідкладно перейшов до розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, не дійшовши до стадії дослідження доказів.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Згідно обвинувального акту, встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту, 18 жовтня 2020 року. Таким чином, станом на день розгляду справи в суді дворічний строк добіг кінця.
В підготовчому судовому засіданні не встановлені факти ухилення ОСОБА_6 від досудового розслідування чи суду, факту вчинення ОСОБА_6 нових злочинів не встановлено.
Окрім цього, ст. 49 КК України не передбачає в якості обов`язкової умови визнання провини обвинуваченим, на відміну від ст. ст. 45, 47 КК України, в зв`язку із чим суд не вбачає перепон для задоволення клопотання, незважаючи на позицію обвинуваченої ОСОБА_6 щодо заперечення своєї провини.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений статтею 129 КПК України. Частиною першою вказаної статті передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч. 1 ст. 129 КПК України.
Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки такий вирішується судом згідно зі ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказаний цивільний позов необхідно залишити без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача (потерпілого) можливості звернутися до суду з таким позовом у порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.284,288,369-372 КПК України, п.2 ч.1, ч. 2 ст.49 КК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_6
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрити.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1