Справа № 740/193/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/95/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

07 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

її захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Попівці Барського району Вінницької області, громадянці України, з неповною середньою освітою, не працюючій, одруженій, зареєстрованій по АДРЕСА_1 , фактично проживаючій в АДРЕСА_2 , раніше не судимій, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 квітня 2023 року, з визначенням розміру застави в сумі 80 520 гривень.

Задовольняючи подання слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваної, яка тривалий час перебувала у розшуку та не має зареєстрованого місця проживання в Чернігівській області, прийшов до висновку, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати ОСОБА_10 більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, звільнивши її з-під варти, що з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки, створила сім`ю, її чоловік є військовослужбовцем ЗСУ, за відсутності даних про те, що вона отримувала будь-які повідомлення про її виклик до слідчого чи їй було вручено письмове повідомлення про підозру, гарантуватиме виконання нею на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику її переховування.

Мотивує тим, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , обмежився лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосуванн, я без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, що є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. В ухвалі слідчий суддя не навів достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та не обґрунтував наявність обставин застосування найсуворішого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В усіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного/обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, його має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів, чого в даному випадку слідчим не дотримано.

Звертає увагу, що обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя вказав на те, що підозрювана перебувала в розшуку, але стороною обвинувачення не було надано жодного доказу про те, що ОСОБА_10 повідомлялась про виклик до органу досудового розслідування, їй було вручено повідомлення про підозру, повідомлення про виклик до суду тощо.

Саме лише посилання на те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може безумовно свідчити про те, що остання у випадку застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідства чи суду.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрювану, які підтримали доводи апеляційної скарги про пом`якшення запобіжного заходу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказуючи, що підозрювана тривалий час переховувалась від органів досудового розслідування, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, 06 серпня 2017 року в період часу з 10 до 20 год., ОСОБА_9 , шляхом зрізання навісних замків, з проникненням до будинку та допоміжних приміщень домоволодіння АДРЕСА_3 , здійснила таємне викрадення грошових коштів в доларах США та гривнях, належних потерпілому ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 72 891 грн. 39 коп..

За даним фактом 08 серпня 2017 року СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001119, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

09 жовтня 2018 року ОСОБА_12 , яка є матір`ю підозрюваної, було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17 лютого 2023 року о 10.30 год. на підставі ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 14 листопада 2022 року про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 була затримана та їй вручено письмове повідомлення про підозру за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи сторони обвинувачення та висновки слідчого судді про необхідність обрання ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у виді взяття під варту через можливість переховування підозрюваної від слідства та суду з тих підстав, що остання на виклики до слідчого не з`являлась, не зважаючи на те, що достеменно знала про оголошення їй підозри у кримінальному провадженні, до слідчого не з`являлась та перебувала у розшуку, на даний час не має визначеного місця проживання, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, офіційно ніде не працює, одружилась та створила родину, проживає в місті Ніжині, де проходить військову службу її чоловік, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин справи та встановленого єдиного ризику, буде достатнім та правомірним застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням досліджених матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що інші ризики, на які вказують слідчий та прокурор, а саме можливість підозрюваної здійснювати тиск на потерпілого та свідків, знищити чи сховати викрадене майно та знаряддя вчинення кримінального правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами.

З моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, цього часу було достатньо для того, щоб знищити, сховати, використати, реалізувати тощо викрадене майно та знаряддя вчинення кримінального правопорушення. За цей час ОСОБА_6 жодного разу не зверталась до потерпілого, жила своїм життям, тому є сумнівним вказаний ризик вчинення тиску на потерпілого, а тим більше на свідків, яких при вчиненні кримінального правопорушення не було, адже викрадення майна було таємним.

Тим більше, органу досудового розслідування ще належить встановити обставини вчинення кримінального правопорушення з урахуванням повідомлених підозрюваною обставин, які до того не були відомі органу досудового розслідування.

Під час судового розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_6 не була належним чином повідомлена про підозру, відомостей про її виклики до слідчого до клопотання не додавались, хоча за наданими слідчим матеріалами, слідчий стверджує про те, що підозрювана на виклики до органу досудового розслідування не з`являлась, але чи були взагалі такі виклики, достеменно встановити неможливо.

Вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України матері підозрюваній не може вважатись належним повідомленням особи про підозру.

Акт повідомлення особі про підозру має суттєве значення як для кримінального провадження в цілому (з моменту повідомлення про підозру розпочинається стадія притягнення до кримінальної відповідальності п. 14 ч. 1 ст. З КПК, з цього моменту обраховують строки досудового слідства ст. 219 КПК), так і для особи, якій здійснене це по¬відомлення, набуття статусу підозрюваного (ч. 1 ст. 42 КПК).

Наявність в особи статусу підозрюваного є умовою для застосування щодо неї запобіжних та інших заходів забезпечення кримінального провадження, в результаті чого можуть мати місце істотні обмеження прав і свобод. Окрім того, в особи з моменту повідомлення про підозру виникає право на захист. Тому правова регламентація моменту повідомлення про підозру і застосування відповідних норм КПК має узгоджуватися з принципом юридичної визначеності. Реалізації цього принципу важко домогтися в разі вручення повідомлення про підозру під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи, як це передбачено ч. 2 ст. 135 КПК.

Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 09 жовтня 2018 року, яка є матір`ю ОСОБА_9 , вбачається, що вона повідомила слідчого про те, що донька хоча і зареєстрована за її адресою, але з нею вона не спілкується більше трьох років. Отже, передаючи в цей же день повідомлення про підозру ОСОБА_12 слідчий достеменно знав про те, що ОСОБА_9 не буде повідомлена про цю підозру.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України передбачено вручення повідомлення про підозру під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає.

ОСОБА_12 станом на 09 жовтня 2018 року близько трьох років з донькою ОСОБА_9 не проживала.

Отже, фактично ОСОБА_6 не знала про те, ще її підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, а за відсутності відомостей про виклик до слідчого, є безпідставним твердження слідчого, прокурора та слідчого судді про те, що підозрювана тривалий час переховувалась від органу досудового розслідування та суду.

Вказані фактичні обставини не спростовані прокурором ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного перегляду.

Кримінальне правопорушення, скоєння якого інкримінується ОСОБА_6 , були вчинено в 2017 році, за цей проміжок часу (більше п`яти років), підозрювана до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувалась, підозра в інших кримінальних провадженнях їй не оголошувалась, що виключає наявність і такого ризику, як можливість продовження злочинної діяльності підозрюваною у разі перебування на волі.

Самі лише припущення сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не підтверджуються належними доказами, не можуть свідчити, що підозрюваній має бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.404- 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2023 року скасувати.

Клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 , погодженого з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 задовольнити частково.

Підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання по АДРЕСА_2 в період часу з 22 години до 05 години ранку наступного дня.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі судового засідання.

Зобов`язати ОСОБА_9 з`являтися до слідчого, прокурора та суду.

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, визначені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановити до 10 год. 30 хв. 17 квітня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_9 самостійно прибути за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 для відбуття обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання слідчого, прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язки вважаються скасованими.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17