У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження матеріали судового провадження за клопотанням потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

встановив:

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

У задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ФОП « ОСОБА_8 », третя особа ОСОБА_7 про відщкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення: судової транспортно-трасологічної експертизи (Висновок №17-893 від 31.10.2017 року) у розмірі 1733,20 грн; судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «MERCEDES 1824», д.н. НОМЕР_1 (Висновок №17-891 від 30.10.2017 року) у розмірі 2228,40 грн; судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «BMW 520», д.н. НОМЕР_2 (Висновок №17-892 від 20.10.2017 року) у розмірі 2228,40 грн; судової інженерно-транспортної експертизи (Висновок експерта №980 від 18.12.2017 року) у розмірі 790,96 грн, а всього 6980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 96 копійок.

28 листопада 2022 року потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на зазначений вирок подана апеляційна скарга в якій вони просять вирок суду змінити в частині відмови в задоволенні цивільного позову. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди просять задовольнити в повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою потерпілі заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на причину несвоєчасного оскарження вироку, апелянти посилаються на те, що потерпіла ОСОБА_4 отримала вирок 29.10.2022 року та ознайомила з ним потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Розглянувши дане клопотання, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вирок щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції було ухвалено 16 вересня 2022 року. Судом в цей же день вирок проголошено в присутності представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 .
З дотриманням положень ч. 7 ст. 376 КПК України, 16 вересня 2022 року суд першої інстанції направив копію вироку на адресу потерпілих, а також їх представнику адвокату ОСОБА_9 . Таким чином, потерпілі та їх представник були обізнані про прийняте 16 вересня 2022 року судом першої інстанції рішення.
Разом з тим, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції потерпілими подана зі значним пропуском строку, визначеного ч.2 ст. 395 КПК України, лише 28 листопада 2022 року.
При цьому, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_7 , потерпілі не наводять підстав, які б свідчили про поважність пропуску ними процесуального строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, лише заявляють про те, що з копією вироку вони ознайомились 29 жовтня 2022 року. Однак, ці доводи не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки не свідчать на наявність об`єктивних причин, які б унеможливлювали апеляційне оскарження потерпілими вироку суду першої інстанції у визначений законом строк.

При реалізації норм національного процесуального законодавства, яке регламентує порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, необхідно ураховувати і правові позиції ЄСПЛ сформульовані, зокрема, в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03), згідно яких вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення (принцип res judicata).

Будь яких поважних причин, які б перешкодили потерпілим оскаржити рішення в строк, передбачений ст. 395 КПК України, клопотання не містить. Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для поновлення потерпілим строку на оскарження вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовується як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29жовтня 2010року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження такі обставини значного та непереборного характеру апелянтами не наведені і необґрунтовані відповідними правовими нормами Кримінального процесуального Закону України. З урахуванням наведеного апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянтів про наявність поважної причини пропуску строку на оскарження вироку суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом та спростовується матеріалами кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 395, 399 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року, ухваленого щодо ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу повернути апелянтам. Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї невідкладно надіслати особам які її подали.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді