Справа № 183/8665/22
№ 1-кп/183/870/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

провівши в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ( в режимі відео конференції) судове засідання у кримінальному провадженні №0000891 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Покровського району, Дніпропетровської області, одруженого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2022 №25 старшого солдата ОСОБА_3 військовослужбовця військової служби за контрактом було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 2 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

В подальшому, старший солдат ОСОБА_3 був призначений на посаду старшого водія-заряджаючого 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом, будучи «старшим солдатом», перебуваючи на посаді старшого водія-заряджаючого 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово на той час дислокувалася в районі АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 11, 28-32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки відмовився виконувати усний наказ командира 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 «до бою» від 25.09.2022, відданий на виконання бойового наказу №92 від 30.08.2022 командира реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 та доведений до нього командиром розрахунку БМ-21 військовий номер НОМЕР_2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 за наступних обставин.

30.08.2022 року командиром реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 виданий бойовий наказ №39 від 30.08.2022. Згідно вказаного наказу, серед іншого, командиру 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 (далі - 1 реабатр) наказано бути у готовності до виконання завдань з вогневого ураження противника за відповідними сигналами. Крім того, зазначеним наказом, серед іншого, визначені позиції 1 реабатр, серед яких і вогнева позиція №10 (вис. 183,2 (0094), викл. БЛАГОДАТІВКА ( НОМЕР_3 ), викл. БОЛДИРІВКА). До складу 1 реабатр, станом на 25.09.2022, входило 4 розрахунки на БМ-21 «ГРАД» (далі БМ-21), у т.ч. і розрахунок у на БМ-21, військовий номер НОМЕР_4 до складу якого входили головний сержант (командир) ОСОБА_7 та ОСОБА_3

25.09.2022 року від командування реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 командиру 1 реабатр ОСОБА_6 надійшов наказ про необхідність ураження цілі за певними координатами. В той же день, розрахунок БМ-21 (військовий номер НОМЕР_4 ) у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 перебував на бойовому чергуванні.

На виконання вказаного наказу командування реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , командир 1 реабатр ОСОБА_6 , близько 11 год. 50 хв. 25.09.2022, в усній формі, засобами транкінгового зв`язку передав командиру розрахунку БМ-21 (військовий номер НОМЕР_4 ) ОСОБА_8 команду «до бою». Отримавши вказану команду, ОСОБА_8 попрямував до БМ-21 (військовий номер НОМЕР_4 ), де на той час перебував ОСОБА_3 .

Прибувши, до вказаної бойової машини ОСОБА_8 , в усній формі, повідомив ОСОБА_3 , що від командира 1 реабатр ОСОБА_6 надійшов усний наказ до «бою». Крім того, ОСОБА_8 в усній формі надав ОСОБА_9 наказ висуватися на бойову позицію.

Однак, ОСОБА_3 з метою невиконання усного наказу «до бою» командира 1 реабатр ОСОБА_6 , доведеного до нього у цей же день в усній формі командиром БМ-21 (військовий номер НОМЕР_4 ) ОСОБА_8 , знаходячись у місці тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , відкрито в усній формі відмовився виконувати вказаний вище наказ командира 1 реабатр ОСОБА_6 про зайняття бойової позиції, та який по теперішній час його не виконав.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01 лютого 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , який просив затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України.

Угоду укладено добровільно, враховані пом`якшуючи обставини та бажання ОСОБА_3 продовжити службу у Збройних Силах України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. Угоду вклав добровільно. Вину у пред`явленому обвинуваченні визнає, щиро кається, має намір продовжити військову службу.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання, врахувати, що він є військовослужбовцем, позитивно характеризується.

В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

З урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Разом із тим, суд бере до уваги обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , якими є щире каяття, яке виразилося у повному визнанні вини, а також те, що він розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, готовий нести передбачену законом відповідальність та бажає продовжити військову службу.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України інше більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, як тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України інше більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 лютого 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, інше, більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання два роки позбавлення волі на два роки тримання у дисциплінарному батальйоні.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 час його перебування під вартою з 17 листопада 2022 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку направити обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1