У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується клопотання: ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, затверджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 15.08.2022 р., відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Києва, громадянином України, зареєстрованим та проживаючим за адресою АДРЕСА_1 , за обставинами вчинення

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, затверджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 15.08.2022 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставинами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 14.08.2022 р. приблизно о 12 год. 45хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Київ, бульвар Чоколівський, 16-а, у приміщенні магазину «АТБ», переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «АТБ-маркет». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, під час запровадженого воєнного стану на території України, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному вище магазині, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та не завадить йому у вчиненні крадіжки, перебуваючи у торговому залі, взяв з полиць вказаного вище магазину товар, а саме: ковбасу Добров Ла Марма в кількості 1 штука вартістю 71 грн. 14 коп. без урахування ПДВ та 85 грн. 37 коп. з урахуванням ПДВ, ковбасу Добров Салямі Фует в кількості 1 штука вартістю 82 грн. 44 коп. без урахування ПДВ та 98 грн. 93 коп. з урахуванням ПДВ, консерви Deluxe печінка тріски у власному соку в кількості 1 штука вартістю 55 грн. 75 коп. без урахуванням ПДВ та 66 грн. 90 коп. з урахуванням ПДВ, балик Добров Дарницький в кількості 1 штука вартістю 135 грн. 50 коп. без урахування ПДВ та 162 грн. 60 коп. з урахуванням ПДВ, ікру рибкоппродукт лососева зерниста в кількості 2 шт. вартістю 303 грн. 16 коп. без урахування ПДВ та 363 грн. 80 коп. з урахуванням ПДВ, яку помістив до карманів своїх штанів. В подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємно викрадене майно, що належить ТОВ «АТБ-маркет», намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, пройшовши через касову зону з викраденим майном та направившись до виходу з магазину, але довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так, як був затриманий працівниками охорони магазину, завдавши ТОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду на загальну суму 647 грн. 99 коп. без урахування ПДВ та 777 грн. 60 коп. з урахуванням ПДВ. Таким чином, як слідує зі змісту клопотання прокурора, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Під час проведення досудового розслідування Державною установою «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, відповідно до висновку якої № 672 від 10.11.2022 р. встановлено, що на період часу, що відповідний інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_4 виявляв ознаки хронічного психологічного захворювання, а саме: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, дефективний стан (згідно МКХ-10:F20.0)». На період часу, що відповідає інкримінованому кримінальному правопорушенню, ОСОБА_4 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психологічного захворювання, а саме: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, дефективний стан (згідно МКХ-10:F20.0)», внаслідок чого не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 не виявляє ознак будь-яких психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин та не потребує протиалкогольного та протинаркоманічного лікування. За психічним станом ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та на даний час виявляє ознаки психічної хвороби. У зв`язку із чим, орган досудового розслідування просить застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання з підстав та з обставин, викладених в клопотанні, наполягала на його задоволенні.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно її сина ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зазначила, що її син дійсно хворіє на шизофренію, параноїчної форми, періодично проходить амбулаторне лікування у лікаря психіатра, вживає лікарські препарати, які покращують його самопочуття. Пояснила, що вони проживають разом із сином ОСОБА_4 в одній квартирі, у серпні 2022 року вона виїхала на проживання на дачу у Тернопільській області, а син залишився сам у квартирі у м. Києві, про вчинену ним крадіжку вона довідалась від нього вже пізніше, зазначила, що про вчинене її син шкодує.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , зазначивши, що відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_4 дійсно потребує лікування за своїм станом здоров`я, про що в матеріалах є відповідний висновок експерта.

ОСОБА_4 суду пояснив, що він не заперечує проти поданого відносно нього клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки він дійсно вже тривалий час хворіє на шизофренію, періодично раз в місяць він проходить лікування у лікаря психіатра, приймає ліки, йому стає краще. Пояснив, що 14.08.2022 р. він дійсно намагався викрасти з магазину АТБ продукти харчування, зазначені в клопотанні, бажаючи помститись перед охоронцем магазину за те, що останній не нагодував його, коли той просив його про допомогу. Пояснив, коли мати поїхала, він лишився сам в квартирі, в нього не було їжі, він голодував, тому звернувся до охоронця вказаного магазину із проханням нагодувати його та дати йому хліба, на що охоронець йому відмовив в образливій формі. Після чого, він вирішив піти до магазину та викрасти звідти ці продукти, аби в подальшому відвезти їх до матері, ніби гостинці. Про вчинене шкодує.

Представник потерпілого ТОВ "АТБ-маркет" до суду не прибув, направив заяву із проханням здійснювати розгляд кримінального провадження у відсутність представника.

Розглянувши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Так, обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів, що були отримані з документів, наданих суду стороною обвинувачення.

Враховуючи досліджені судом обставини справи, а також наявність у ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання, а саме: «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, дефектний стан (згідно з МКХ-10:F20.0)», у зв`язку із яким на час вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час ОСОБА_4 за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок чого потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 672 від 10.11.2022 р., - суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, тобто станом на 14.08.2022 рік, перебував у стані неосудності. А тому згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК), суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на викладене та з метою досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_4 , що можливо шляхом створення найбільш оптимальних умов для його одужання, а також враховуючи те, що таке лікування може бути надано через амбулаторну психіатричну допомогу, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта № 672 від 10.11.2022 р., при цьому, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки діяння, яке вчинив ОСОБА_4 , що має вираз у конкретних обставинах вчинення суспільно - небезпечного діяння, ознаки якого відповідають ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, характер і тяжкість психічного захворювання ОСОБА_4 , що має ознаки психічного розладу, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, в зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

До повноважень суду в даній категорії справ, входять лише визначення виду психіатричного закладу, проте не конкретного закладу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст. ст. 2, 503, 513, 514, 516 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, затверджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від 15.08.2022 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1