єдиний унікальний номер справи 546/133/23
номер провадження 1-кп/546/52/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Решетилівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження, внесене 03.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Говтва Козельщинського району Полтавської області, громадянина України, освіта повна середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

УСТАНОВИВ:

01.01.2023 близько 18.00 год. ОСОБА_5 правомірно перебуваючи в приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин вступив в конфлікт з раніше знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ході якого у нього виник прямий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у кімнаті будинку за вказаною вище адресою наніс ОСОБА_4 близько п`яти ударів поперемінно обома руками, стиснутими в кулаки, у обличчя з лівого та правого боку та у ділянку носу, в результаті чого спричинив останньому, тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо обох очей, садна носа та лобної ділянки, закритого перелому кісток носа, які за ступенем тяжкості кваліфікуються наступним чином: садно носа та закритий перелом кісток носа як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці навколо обох очей та садно лобної як легкі тілесні ушкодження. Утворення тілесного ушкодження у вигляді садна лобної ділянки внаслідок падіння на площині не виключається. Всі інші встановлені тілесні ушкодження, враховуючи їхній морфологічний характер та анатомічну локалізацію, не характерні для утворення внаслідок падіння на площину.

Отже ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

31.01.2023 між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у рамках кримінального провадження, внесеного 03.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони досягли відповідних домовленостей, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, погодились на призначення підозрюваному покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

При цьому, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені правильно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує, негативно ставиться до вчинених ним дій. Він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України. Також розуміє характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винуватим, вид покарання, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Також обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про примирення укладена ним з потерпілим добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. Просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Крім того, зазначив, що вони з обвинуваченими примирились, угода укладено добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Наслідки укладання та затвердження угоди роз`ясненні судом розуміє, дає згоду на призначення обвинуваченому узгодженого в угоді покарання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про примирення відповідає вимогам Кримінального Кодексу та вимогам Кримінально процесуального Кодексу України, при укладенні угоди про примирення були враховані обставини, та істотні умови її укладання, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, узгоджена мірі покарання відповідає вимогам закону, вважав можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного та потерпілого про повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили їх погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, доведеною поза розумним сумнівом є винуватість ОСОБА_5 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Перевіривши угоду на дотримання порядку її укладання, а також вивченням наданих суду даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 судом не було знайдено підстав ставити під сумнів вказані обставини, а отже суд погоджується з ними.

У силу положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. А також є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Також суд, переконався у тому, що потерпілий розуміє наслідки укладання та затвердження угоди та надає згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про примирення 31.01.2023 між підозрюваним та потерпілим відповідає вимогам ст. 469, 471 КПК України.

Умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, з призначенням покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає вимогам закону, а отже слід відповідно до умов угоди призначити ОСОБА_5 це покарання. Оскільки таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого з врахуванням обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань судом не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затвердженою, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угод про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Процесуальними витратами та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 7, 368-371, 373, 374, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31.01.2023 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 03.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Документи приєднані до матеріалів справи залишити у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1