№ 336/286/23
н/п 1-кп/336/792/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 в режимі відеконференції,

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000389 від 08.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кисельовськ Кемеровської області рф, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка 1 радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, учасника бойових дій, який має на утриманні малолітню дитину, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року за № 17 сержанта ОСОБА_4 з 26 лютого 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 обіймав посаду механіка 1 радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла.

Вiдповiдно до Указу Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами вiл 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України вiд 15 березня 2022 року № 2119-IX, та вiд 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державнiй незалежності України, її територiальнiй цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, вiйськовому командуванню. військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень. необхідних для відвернення загрози, вiдсiчi збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державнiй незалежностi України, її територiальнiй цiлiсностi, а також тимчасове, зумовлене загрозою. обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територiальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу НОМЕР_3 до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією сержант ОСОБА_4 . вiдповiдно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, сержант ОСОБА_4 15 серпня 2022 року, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення статутних вимог, без поважних причин, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами дислокації військової частини НОМЕР_1 до 21 грудня 2022 року, а саме до моменту з`явлення із зізнанням до Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Таким чином, 15 серпня 2022 року сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 на території ІНФОРМАЦІЯ_2 та до 21 грудня 2022 року обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця дислокації військової частини, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснив, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 21 грудня 2022 року сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону із з`явленням із зізнанням, тим самим сержант ОСОБА_4 закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Дії сержанта ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

09 січня 2023 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України і переходом до більш м`якого покарання, ніж зазначеного у санкції ч.5 ст.407 КК України, а саме у виді арешту строком на два місяці із відбуванням на гауптвахті.

Вказані вид і міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням щирого каяття обвинуваченого, йог активного сприяння розкриттю злочину, беззастережного визнання винуватості, участі у відсічі збройної агресії рф на території України, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, є учасником бойових дій, має неповнолітню дитину.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та його захиснику.

Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не заперечували проти затвердження даної угоди і призначення обвинуваченому узгодженого покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив суд вказану угоду затвердити, із визначеним угодою покаранням він згодний.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд враховує, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 свою винуватість визнав, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В ході судового розгляду встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання вини, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є військовослужбовцем, задіяним на захисті Батьківщини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь у бойових діях (посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 04.11.2016), наявність на утриманні малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дає підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1. ст. 69 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно зі ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України, а тому вважає за можливе затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 09 січня 2023 року між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, процесуальній витрати відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 січня 2023 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці із триманням на гауптвахті.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено з передбачених ст. 394 КПК України підстав до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1