ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 671/1834/20

провадження № 51-1650км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7,

прокурора ОСОБА_8,

у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9,

представника потерпілої ОСОБА_10,

розглянув у закритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 (яка змінила прізвище на ОСОБА_2 ) на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000337, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стратин Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирішено питання, які стосуються: запобіжного заходу; початку строку відбування покарання; зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання; відшкодування процесуальних витрат; скасування арешту; речових доказів у кримінальному провадженні.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті вимог цивільного позову відмовлено.

За вироком районного суду ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 09 липня 2020 року приблизно о 04:00, перебуваючи поруч із продуктовим магазином «Повна торба» на вул. Незалежності, 4-А в м. Волочиську Хмельницької області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_1 , погрожуючи їй фізичною розправою, використовуючи свою фізичну силу, вступив із нею у статеві зносини природним способом, тобто вчинив дії, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_1 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої. Під час вчинення протиправних дій ОСОБА_3 унаслідок застосування фізичної сили заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2022 року вирок суду щодо ОСОБА_3 залишив без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_3 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Суть доводів касатора зводиться до тверджень про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність щодо перекваліфікації діяння з ч. 3 на ч. 1 ст. 152 КК, що призвело до призначення засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. На думку потерпілої, висновки судів щодо необізнаності засудженого ОСОБА_3 про її вік є хибними.

Потерпіла ОСОБА_1 вважає, що визначений у цивільному позові розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000 грн відповідає пережитим нею моральним стражданням, однак суди дійшли помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_3 на її користь лише 100 000 грн.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_8, надавши відповідні пояснення, підтримали касаційну скаргу потерпілої.

Захисник ОСОБА_11 заперечив проти задоволення касаційної скарги та навів доводи про її необгрунтованість.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 не погоджується з кваліфікацією судами діяння засудженого ОСОБА_3 та вважає, що його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 152 КК.

Так, кримінальна відповідальність за вчинення зґвалтування неповнолітньої особи настає лише за умови, якщо винна особа усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що вчиняє такі дії щодо неповнолітньої особи, а так само, коли вона повинна була і могла це усвідомлювати. У процесі вирішення цього питання враховується вся сукупність обставин справи, зокрема зовнішні фізичні дані потерпілої особи, її поведінка, знайомство винної особи з нею, володіння винною особою відповідною інформацією. Неповнолітній вік потерпілої особи не може бути підставою для кваліфікації вказаних дій за ч. 3 ст. 152 КК, якщо буде доведено, що винна особа сумлінно помилялася щодо фактичного віку потерпілої особи.

За матеріалами кримінального провадження, орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 152 КК як зґвалтування неповнолітньої особи, однак у суді першої інстанції не було підтверджено, що обвинуваченому був відомий вік потерпілої, з якою він раніше не був знайомий, та не доведено, що ОСОБА_3 міг припускати її неповнолітній вік, а тому за відсутності цієї кваліфікуючої ознаки його дії суд кваліфікував за ч. 1 ст. 152 КК, з висновками якого погодився й Хмельницький апеляційний суд.

Так, суд першої інстанції установив, що обвинувачений не був знайомим із потерпілою, а познайомився, коли зустрів її 09 липня 2020 року вночі на вулиці де потерпіла тривалий час вживала алкогольні напої та палила цигарки. Також суд оцінив показання потерпілої ОСОБА_1 , яка зазначила, що не повідомляла обвинуваченому про свій вік, а сам ОСОБА_3 під час негласних слідчих розшукових дій у ході розмови зі співкамерником повідомив йому про статевий акт із дівчиною, якій, з її слів, було 20 років.

Суд також підкреслив, що у висновку від 06 серпня 2020 року № 415, серед іншого, наявні відомості про потерпілу, яка з 15-16 років палить, вживала алкогольні напої та психоактивні речовини (амфетамін, екстазі), через сварки з матір`ю на ґрунті вживання наркотиків вчинила собі самопошкодження на внутрішній поверхні лівого передпліччя, має на тілі шість дрібних татуювань, підтримує зв`язки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Вона виявляє риси демонстративності, прагнення самостійності, погану переносимість будь-яких рамок і обмежень.

Крім того, суд акцентував, що зовнішні фізичні дані ОСОБА_1 , якій станом на 09 липня 2020 року виповнилося 17 років, опосередковано можуть свідчити про її неповнолітній вік через невелику статуру потерпілої, однак дійшов правильного висновку, що сама по собі ця ознака не може бути вирішальною та оцінюється в сукупності з іншими обставинами справи.

Отже, Волочиський районний суд Хмельницької області, навівши докладні мотиви та витлумачивши, як того вимагає процесуальний закон, усі сумніви на користь обвинуваченого, а також врахувавши в сукупності всі обставини вчиненого діяння, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність наявності умислу в ОСОБА_3 на зґвалтування неповнолітньої особи і правомірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 152 КК як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).Водночас наведені в касаційній скарзі потерпілої твердження не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях, і не містять вагомих аргументів, які би свідчили про їх необґрунтованість, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2021 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року.

Покарання засудженому ОСОБА_3 суд першої інстанції призначив із дотриманням вимог статей 50, 65 КК, оскільки повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та обставину, що обтяжує покарання. Узявши до уваги зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 152 КК.

Колегія суддів погоджується із цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_3 й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи потерпілої ОСОБА_1 про неправильне вирішення цивільного позову, на думку колегії суддів, також є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 , відповідно до статей 128, 129 КПК з урахуванням ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України задовольнив його частково. Розмір суми, стягнутої із засудженого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди, визначив з огляду на моральні страждання потерпілої, пов`язані із протиправною поведінкою обвинуваченого щодо неї - вчиненням зґвалтування та заподіяння тілесних ушкоджень, що порушило її звичайний ритм життя, призвело до погіршення морально-психологічного стану та моральних страждань. Ураховуючи наведене, керуючись засадами справедливості й розумності, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_1 , з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

Отже, з огляду на те, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, та немає правових підстав уважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через м'якість, касаційну скаргу потерпілої необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 липня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14