ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3907/22 Справа № 214/3242/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

24.11.2022р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., яким щодо обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Гору Дніпропетровської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 ,
затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на два роки.

в с т а н о в и л а :

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., щодо обвинуваченого ОСОБА_3 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на два роки.

На вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він:
- вказує, що не погоджується з фактичними обставинами справи, які встановлені судом, погодився на укладення угоди тільки щоб його випустили з під варти, на укладенні угоди наполягав прокурора та вмовляв захисник, проте він невинуватий у інкримінованому правопорушенні;
- прохає скасувати оскаржуваний вирок, та розібратися у справі у повному обсязі, та прийняти справедливе рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим, у тому що він 20.02.2021р. приблизно о 17.10год. знаходячись в під`їзді № 2 буд. АДРЕСА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме наніс удари рукою по обличчю та тілу потерпілого ОСОБА_4 чим спричинив останньому фізичний біль та відкрито викрав з кишені куртки, одягненої на потерпілого мобільний телефон «ZTE Blade L210 1/32 GB» вартістю 1336,68, та грошові кошти в розмірі 3400грн.
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При цьому суд першої інстанції встановив, що 18.10.2021р. між підозрюваним та прокурором була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.
За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, і зобов`язався у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186КК України, в обсязі підозри.
Сторони погодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, та звільненні від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.
В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, та підтвердив, що свої права, передбачені ст.ст. 394, 424, 474, 476 КПК України розуміє, цілком розуміє наслідки угоди, її укладення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді, наполягав на укладенні угоди.
При цьому суд першої інстанції переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, переконався у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
У судовому засіданні суду першої інстанції інтереси обвинуваченого представляв захисник ОСОБА_5 , який також не заперечував проти затвердження угоди.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції умови затвердження угоди між обвинуваченим та прокурором виконані в повному обсязі, підстави для сумніву щодо неможливості її затвердження судом першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: 1) призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; 2) ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; 3) невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, покарання, призначене обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на чотири роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на два роки відповідає узгодженому сторонами покаранню, а отже суд першої інстанції вимог щодо призначення обвинуваченому покарання дотримався. Також суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вимог ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, про з`ясування обставин укладення угоди та розуміння обвинуваченим наслідків її укладання.

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України не має права на апеляційне оскарження вироку з підстав незгоди із фактичними обставинами справи, які ніким не оскаржувались та винуватість щодо яких визнана обвинуваченим у повному обсязі, а також з підстав призначеного покарання, яке узгоджено сторонами.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 394, 399, 474 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., яким щодо обвинуваченого ОСОБА_3 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на два роки відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати ОСОБА_3 за місцем проживання в АДРЕСА_4 , разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя

24 листопада 2022 року м.Кривий Ріг