ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1917/22 Справа № 181/463/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000021 за апеляційними скаргами прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: - 12.03.2020 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.122, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не було враховано того, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення проти здоров`я громадян, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 1996 року, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, у відношенні особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, при цьому, будь-які обставини, що пом`якшують покарання відсутні.

Зазначає, що обвинувачений під час судового розгляду свою вину не визнав, вів себе зухвало, жодним чином не проявив ознак розкаяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, направити провадження на додаткове розслідування та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання чи особисту поруку.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що його вина у цьому провадженні не доведена.

Зазначає, що не було взято до уваги його покази та покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не досліджено належним чином висновки експертиз, не призначено експертизи психічного стану потерпілого, не знайдено та не досліджено речові докази.

Також вказує на упереджене ставлення до нього з боку органів обвинувачення та суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого змінити з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст.118 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що з показів обвинуваченого вбачається, що він не заперечує факт нанесення удару ножем потерпілому, але ніж він схопив зі столу і наніс ним удар в той час, коли потерпілий схопив сокиру і хотів нею вдарити обвинуваченого. Коли потерпілий впав, вронивши сокиру, він її штовхнув під крісло, де цю сокиру й було знайдено під час слідчого експерименту.

Зазначає, що будь-якими доказами покази обвинуваченого в цій частині в ході судового слідства не спростовані, а навпаки, підтверджуються протоколом слідчого експерименту.

Стверджує, що висновок суду про те, що версія сторони захисту щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення при перевищенні меж необхідної оборони спростовується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події від 21.05.2021 року, а також тим, що під час огляду сокири, на її рукоятці не було виявлено відбитків пальців є помилковими.

Так, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 року був присутній під час огляду місця події в якості понятого, та в цей день сокира не вилучалась, тому що місце під кріслом, де в подальшому вона була виявлена, не оглядалось.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 показів про те, що він розбудив ОСОБА_11 після того, як вдарив ножем потерпілого, в судовому засіданні не давав.

Показання надані ОСОБА_15 при її повторному допиті, не протирічать показам обвинуваченого.

З показів ОСОБА_14 вбачається, що вона після події, яка мала місце 13.03.2021 року, крісла в кімнаті будинку не переставляла, а тому зазначене у вироку в цій частині не відповідає дійсності.

Що стосується відбитків пальців рук потерпілого на рукоятці сокири, то відбитки на дерев`яній поверхні не завжди можуть залишатися.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , в період часу із 21.00 години 16.03.2021 року до 06.00 години ІНФОРМАЦІЯ_3 року знаходився у вітальній кімнаті житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , де разом зі своїм сином ОСОБА_16 , а також своєю співмешканкою ОСОБА_11 та ОСОБА_17 вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртного, між ОСОБА_8 та його сином ОСОБА_16 , на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння смерті останньому за вказаних мотивів, в результаті чого він правою рукою, з поверхні столу, який знаходився в прихожій кімнаті, взяв кухонний ніж господарсько-побутового призначення, таким чином підшукав собі знаряддя вбивства.

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 року о 06.30 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_16 з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи підшуканий ним кухонний ніж господарсько-побутового призначення у правій руці, знаходячись в прихожій кімнаті житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно завдав потерпілому ОСОБА_16 , який стояв навпроти нього, одного удару клинком даного кухонного ножа, в грудну клітину зліва - життєво-важливий орган людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_16 , та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_16 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: одна колото - різана рана на шкіряних покровах третього міжреберного проміжку по біля грудинній лінії лівої половини грудної клітки з підвищеним у порівнянні з контролем вміст заліза та кремнію, яка переходе в рановий канал через товщу підшкірно - жирового шару та м`язів грудної клітки другого міжреберного проміжку по біля грудинній лінії лівої половини грудної клітки, передню поверхню серцевої сумки, праве передсердя, верхню полу вену та сліпо закінчується в клітковині верхнього середостіння, напрямком з переду - назад, зліва - направо, знизу - вверх, довжиною 13,0 см.

В просвіті серцевої сорочки 130,0 мл. темно - червоної рідкої крові та 120,0 гр. рихлих, вологих згортків крові, які обгортають епікард.

Вищезазначені тілесні ушкодження утворилися при нанесенні одного удару предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 17 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм.

По своєму характеру вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та знаходяться в причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_16 настала через 8-12 годин до огляду трупу в морзі, приблизно з 5 до 8 години ранку ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала щодо задоволення інших апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його невинуватості та його захисника ОСОБА_7 щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким у вироку судом надано належну оцінку.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується такими доказами:

- показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні не заперечував факту вживання з потерпілим ОСОБА_16 спиртних напоїв та нанесення потерпілому одного удару ножем в грудну клітину;

- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, а потерпілий був їх сином, а також, що про вбивство ОСОБА_8 сина вона дізналась від працівників поліції ІНФОРМАЦІЯ_3 року;

- показами свідка ОСОБА_18 , яка в суді першої інстанції повідомила, що вранці ІНФОРМАЦІЯ_3 року до неї додому прийшов ОСОБА_8 і придбав пляшку самогону, після чого пішов додому;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні повідомила, що вранці ІНФОРМАЦІЯ_3 року до неї із пляшкою самогону прийшов обвинувачений ОСОБА_8 та пропонував їй випити, однак вона відмовилась, також він їй повідомив, що вдома його чекає син ОСОБА_20 ;

- показами свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції повідомив, що він ІНФОРМАЦІЯ_3 року брав участь в якості понятого під час огляду домоволодіння в АДРЕСА_1 , під час якого, був вилучений ніж, який лежав на підлозі поруч з тілом ОСОБА_16 , при цьому сокири в будинку не було та її не вилучали;

- показами свідка ОСОБА_21 , яка в суді першої інстанції повідомила, що потерпілий був її співмешканцем, та 16.03.2021 року вона з потерпілим, ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_22 вживали спиртні напої в будинку обвинуваченого. Після образ з боку потерпілого вона залишила будинок ОСОБА_8 ;

- первинними показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні повідомила, що 16.03.2021 року вона з ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 вживали спиртні напої. Потерпілий ОСОБА_20 був агресивним. Сокира знаходилась в коридорі. Коли вона була у себе в кімнаті, то почула гуркіт. До неї зайшов обвинувачений та повідомив, що ОСОБА_20 погано, оскільки обкурився. Вона вийшла в прихожу кімнату і побачила, що ОСОБА_20 лежить на спині, він хрипів, згодом вона побачила ніж у крові, який лежав біля тіла ОСОБА_20 , після чого вона викликала швидку. Ніякої сокири поруч вона не бачила. Також сокиру не знайшли та не вилучали при проведенні огляду. Зазначила, що до проведення наступних слідчих дій за її участю та участю обвинуваченого, до 11.05.2021 року, в кімнаті вже було прибрано, також були переставлені крісла;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченого, та яка в суді першої інстанції повідомила, що про обставини події вона дізналась від працівників поліції, а також, що ключ від будинку був у неї, а тому після затримання ОСОБА_8 вона майже відразу прибрала в будинку, переставила містами крісла, та зазначила, що ніякої сокири під кріслом не було.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_3 року та доданими до нього фототаблицями та схемами, відповідно до яких, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у будинку АДРЕСА_1 був виявлений труп ОСОБА_16 . Під час огляду були вилучені: кухонний ніж, 4 відбитки папілярних ліній на посуді, фрагмент картону (а.п. 121-128, 130-137 т.1);

- протоколом огляду трупу від ІНФОРМАЦІЯ_3 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого, зафіксовано місце розташування трупу, поруч з яким знаходиться кухонний ніж. Під час огляду були вилучені змиви з рук трупу та нігтьові зрізи (а.п. 138-142 т.1);

- протоколом огляду одягу обвинуваченого від ІНФОРМАЦІЯ_3 року та фототаблицею до протоколу, відповідно до яких зафіксована наявність слідів бурого кольору схожих на кров (а.п. 185-187 т.1);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 59 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до якого у ОСОБА_16 виявлено колото-різану рану лівої половини грудної клітки. Причина смерті - тампонада кров`ю серця, травма серця, відкрита рана лівої половини грудної клітки, ушкодження внаслідок контакту з гострим предметом, намірно визначений та дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 148 т.1);

- висновком експерта № 59 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до якого, у ОСОБА_16 виявлено тілесне ушкодження, а саме: одна колото - різана рана на шкіряних покровах третього міжреберного проміжку по біля грудинній лінії лівої половини грудної клітки з підвищеним у порівнянні з контролем вміст заліза та кремнію, яка переходе в рановий канал через товщу підшкірно - жирового шару та м`язів грудної клітки другого міжреберного проміжку по біля грудинній лінії лівої половини грудної клітки, передню поверхню серцевої сумки, праве передсердя, верхню полу вену та сліпо закінчується в клітковині верхнього середостіння, напрямком з переду - назад, зліва - направо, знизу - вверх, довжиною 13,0 см. Смерть настала за 8-12 годин до огляду трупу. Вищезгадані тілесні ушкодження утворилися при нанесенні одного удару предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 17 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм. По своєму характеру вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних, які є небезпечними для життя та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Вказана групова належність до групи крові та зазначено, що в крові виявлений етиловий спирт у концентрації - 1,60 % сп`яніння середнього ступеню), наркотичні речовини не виявлені (а.п. 149-153 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 (а.п. 76-79 т.2) та відеозаписом проведення слідчого експерименту (а.п. 105 т.2), відповідно до яких, ОСОБА_8 розповів яким чином він, знаходячись в прихожій кімнаті житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно завдав потерпілому ОСОБА_16 , який стояв навпроти нього з сокирою у руці, одного удару клинком даного кухонного ножа, в грудну клітину зліва. Під час перегляду відеозапису ОСОБА_8 підтвердив, що в будинку було вже прибрано, крісла поміняні містами;

- додатковим висновком експерта № 59/1 від 20.05.2021 року, відповідно до якого, на підставі характеру та локалізації тілесних ушкоджень отриманих потерпілим ОСОБА_16 , даних протоколу слідчого експерименту від 11.05.2021 року за участю ОСОБА_8 , останні могли утворитися при такому механізмі їх утворення, який зазначений підозрюваним (а.п. 87-89 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року за участю свідка ОСОБА_11 (а.п. 90-93 т.2) та відеозаписом проведення слідчого експерименту (а.п. 105 т.2), відповідно до яких, пояснення свідка під час проведення цієї слідчої дії повністю збігаються з її поясненнями наданими суду першої інстанції під час первинного допиту. Також свідок пояснювала, що в будинку було вже прибрано, меблі переставлені;

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Факт нанесення обвинуваченим удару потерпілому не спростовував в судовому засіданні сам ОСОБА_8 , який стверджував, що він наніс потерпілому один удар ножем у грудну клітину, що узгоджується із лікарським свідоцтвом про смерть № 59 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, висновком експерта № 59 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року в частині спричиненого потерпілому тілесного ушкодження в грудну клітку, яке знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 , а також додатковим висновком експерта № 59/1 від 20.05.2021 року, відповідно до якого, виявлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі, на який вказав ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.

Посилання обвинуваченого на те, що судом не було взято до уваги його покази та покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не досліджено належним чином висновки експертиз та речові докази є безпідставними, оскільки обвинуваченим ОСОБА_8 не зазначено, які саме покази обвинуваченого та свідків не було взято до уваги, що позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити зазначене, окрім того, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст.357-359 КПК України дослідив наявні в матеріалах письмові докази, в тому числі висновки експертиз та речові докази.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 не заслуговують на увагу, оскільки з вироку суду вбачається, що він як батько обвинуваченого відмовився від дачі пояснень відповідно до ст.63 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що не було призначено експертизи психічного стану потерпілого не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що стороною захисту таке клопотання в суді першої інстанції не заявлялось.

Твердження обвинуваченого щодо упередженого ставлення до нього з боку органів обвинувачення та суду є необгрунтованим, оскільки не зазначено в чому саме полягає ця упередженість, окрім того, відповідно до матеріалів провадження обвинуваченим чи його захисником клопотання про відвід судді та прокурора з підстав їх неупередженості не заявлялось.

Посилання захисника на те, що покази обвинуваченого про те, що він завдав потерпілому удар ножем в той час, коли потерпілий хотів вдарити ОСОБА_8 сокирою, яку було знайдено під час слідчого експерименту, тобто вчинив кримінальне правопорушення при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставним, оскільки спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, протоколом огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_3 року та показами свідка ОСОБА_13 , який був понятим під час огляду домоволодіння, та зазначив, що ніякої сокири в будинку не було, свідка ОСОБА_11 , наданих нею при первинному допиті, яка зазначила, що ніякої сокири вона не бачила, та свідка ОСОБА_14 , яка також стверджувала, що коли вона прибирала у будинку, переставляла місцями крісла, під кріслом сокири не було.

З урахуванням наведеного доводи захисника про те, що ОСОБА_14 після події, яка мала місце 13.03.2021 року, крісла в кімнаті будинку не переставляла, є безпідставними, оскільки спростовується наданими нею в суді першої інстанції показами.

Окрім того, за поясненнями обвинуваченого, які ним були надані під час слідчого експерименту, та свідка ОСОБА_11 на час проведення слідчого експерименту крісла були поміняні місцями.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показів свідка ОСОБА_11 , наданих нею при повторному допиті в судовому засіданні, з посиланням на ті обставини, що вони направленні на пом`якшення вини обвинуваченого, який є її співмешканцем, у звязку з чим, посилання захисника на те, що показання наданні ОСОБА_15 при її повторному допиті не протирічать показам обвинуваченого не заслуговують на увагу.

Посилання сторони захисту на те, що під час огляду місця події місце під кріслом не оглядалось, не заслуговує на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що огляд місця події було проведено ІНФОРМАЦІЯ_3 року та в цей же день ОСОБА_8 було затримано, а за показами свідка ОСОБА_14 вона прибирала в будинку після затримання обвинуваченого, де переставляла крісла, під якими сокири не було.

Твердження захисника про те, що під час огляду сокири, на її рукоятці не було виявлено відбитків пальців є помилковими, оскільки відбитки на дерев`яній поверхні не завжди можуть залишатися, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки матеріалами провадження не підтверджено того, що потерпілий ОСОБА_16 посягав на життя ОСОБА_8 шляхом нанесення останньому удару сокирою, так як відповідно до наявних в матеріалах провадження доказів та показів свідків вказаної сокири на місці вчинення злочину не було.

Враховуючи зазначене, твердження захисника про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України є непереконливими, оскільки, як встановлено судом, тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні ОСОБА_8 в обстановці, що не свідчить про знаходження його в стані необхідної оборони.

Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах №5-12кс14, 5-34кс14, 5-29кс14 для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна. Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

З фактичних обставин та матеріалів провадження вбачається, що між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим під час вживання спиртних напоїв виникла сварка, під час якої обвинувачений ОСОБА_8 наніс ОСОБА_16 удар ножем у грудну клітку, що вказує на наявність в нього умислу на позбавлення життя потерпілого, при цьому відповідно до висновку експерта № 48 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року у обвинуваченого ОСОБА_8 були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на правій кисті, які могли утворитися в межах 1 доби до огляду (а.п.208-209 т.1).

Колегія суддів вважає, що за цих обставин, з боку потерпілого не було суспільно небезпечного посягання щодо обвинуваченого, яке б потребувало негайного його відвернення чи припинення шляхом завдання йому ударів ножем у життєво важливий орган, а тому аналіз досліджених доказів у кримінальному провадженні свідчить про те, що ОСОБА_8 під час заподіяння смерті потерпілому не перебував у стані необхідної оборони.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений не вжив жодних заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, хоча мав для цього реальну можливість, а лише повідомив ОСОБА_11 , що ОСОБА_16 погано, яка і викликала швидку допомогу.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 показів про те, що він розбудив ОСОБА_11 після того, як вдарив ножем потерпілого, в судовому засіданні не давав, не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується сукупністю доказів, наведених у вироку.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Суд першої інстанції у вироку послався на мотиви, чому він спростовує позицію обвинуваченого, з чим погоджується колегія суддів, а тому не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз за скоєння злочину проти життя та здоров`я особи, характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря нарколога під «Д» наглядом з 1996 року, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом 3-ї групи; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в алкогольному сп`янінні, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, рецидив злочинів.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається прокурор, а саме, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення проти здоров`я громадян, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 1996 року, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, у відношенні особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення судом ОСОБА_8 покарання на строк, що перевищує мінімальну межу санкції ч. 1 ст. 115 КК України, не вказує на невідповідність призначеного покарання.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений вину не визнав, не розкаявся, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки обрана позиція захисту не є підставою для призначення більш суворого покарання.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений поводив себе зухвало не є підставою для призначення більш суворого покарання, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України.

Враховуючи наведене, вимога прокурора щодо призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції неправильно встановлено таку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, як рецидив злочинів, оскільки відповідно до обвинувального акта, вказана обставина не зазначена, а тому суд позбавлений був можливості погіршити становище обвинуваченого, у зв`язку з чим вирок суду на підставі п. 4 ч.1 ст. 408, ч.2 ст. 404 КПК України підлягає зміні, що не впливає на призначене покарання, та не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, шляхом виключення з його мотивувальної частини обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - рецидив злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року - залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

З мотивувальної частини вироку виключити посилання на рецидив злочинів.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3