Справа №760/5957/23 1-кс/760/2781/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0001888 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001888 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001888 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа від її імені підробила офіційний документ, який посвідчується нотаріусом, а саме, свідоцтво про праву на спадщину за заповітом за реєстровим № 1121 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 07 листопада 2022 року, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 , складається з 2 кімнат жилою площею 31.40 кв. м, загальною площею 73 кв. м та на праві приватної власності належала ОСОБА_5 . Свідоцтво про право на спадщину № 1121 видане 11 вересня 2019 року, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 .

В ході допиту нотаріуса ОСОБА_4 було встановлено, що до неї 24 жовтня 2022 року подзвонила приватний нотаріус ОСОБА_6 , яка повідомила, що до неї звернулися невідомі особи щодо купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та залишили документи, а саме: довіреність від 20 липня 2022 року видану на ім`я ОСОБА_7 у м. Парижі та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2019 року зареєстроване в реєстрі за № 1121 для перевірки. При їх перегляді ОСОБА_6 помітила відмінності з оригіналами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому вирішила повідомити ОСОБА_4 , яка видавала вищевказане свідоцтво. ОСОБА_4 в допиті вказала, що на свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2019 року, яке ОСОБА_6 принесли невідомі особи, міститься не її підпис.

Також при допиті потерпілої ОСОБА_8 було встановлено, що оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2019 року знаходиться в неї вдома. В Париж 20 липня 2022 року не приїжджала, довіреність від 20 липня 2022 року, видану на ім`я ОСОБА_7 у м. Парижі, не підписувала.

Так, 09 листопада 2022 року проведено огляд двох сайтів, а саме: Dom.ria та Недвижимость BN.ua, де опубліковане оголошення про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 73 кв. м, 19 поверх, 2-х кімнатна за ціною 73 000 доларів.

Отримано відповідь від Міністерства закордонних справ з якої вбачається, що посвідчення довіреності майнового характеру від імені чи на ім`я ОСОБА_7 в Посольстві України в Французькій Республіці не здійснювалося.

У подальшому, невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи підроблені вищевказані документи, ввівши в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , шляхом укладання договору купівлі-продажу здійснили перереєстрацію квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 .

Таким чином, шляхом підробки офіційних документів відбулося протиправне заволодіння майном, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, постановою про визнання предметів в якості доказів слідчим у кримінальному провадженні вищезазначена квартира визнана речовим доказом.

У зв`язку з тим, що нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 , є об`єктом кримінально-протиправних дій та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №№0001888 від 03 листопада 2022 року, з метою забезпечення збереження речових доказів, для з`ясування всіх необхідних обставин даного кримінального правопорушення, а також запобіганню незаконного відчуження даного нерухомого майна, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно, тому прокурор звернувся до суду з указаним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належними чином, однак 24 березня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна, відповідно до частини другої статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна, в судове засідання не викликався.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001888 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи підроблені довіреність від 20 липня 2022 року видану на ім`я ОСОБА_7 у м. Парижі та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2019 року зареєстроване в реєстрі за № 1121, ввівши в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , шляхом укладання договору купівлі-продажу здійснили перереєстрацію квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 .

Так, з протоколу допиту свідка - приватного нотаріуса ОСОБА_4 слідчим суддею встановлено, що на свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 , яке приватному нотаріусу ОСОБА_6 принесли невідомі особи, міститься підпис, який не належить приватному нотаріусу ОСОБА_4 .

Крім того, з відповіді від Міністерства закордонних справ вбачається, що посвідчення довіреності майнового характеру від імені чи на ім`я ОСОБА_7 в Посольстві України в Французькій Республіці не здійснювалося.

Таким чином, шляхом підробки офіційних документів відбулося протиправне заволодіння майном, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

09 листопада 2022 року проведено огляд двох сайтів, а саме: Dom.ria та Недвижимость BN.ua, де опубліковане оголошення про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 73 кв. м, 19 поверх, 2-х кімнатна за ціною 73 000 доларів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321220044 від 27 січня 2023 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_10 .

Постановою слідчої СВ Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_11 від 15 березня 2023 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001888 від 03 листопада 2022 року.

Згідно з вимогами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту майна може призвести до незаконного відчуження нерухомого майна.

Таким чином, прокурором доведено наявність підстав вважати, що вказане майно, яке зазначене в клопотанні, є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Однак, що стосується вимоги заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству «СЕТАМ» (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно, тощо) щодо об`єкту нерухомого майна вказаного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в цій частині, оскільки саме по собі накладення арешту на майно передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо указаного нерухомого майна та є перешкодою для проведення наведених вище дій щодо майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його часткове задоволення.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0001888 від 03 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358 КК України, а саме - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1