Справа № 487/1838/20
Провадження № 1-кс/487/81/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову від 28.12.2021 року слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просила скасувати постанову від 28.12.2021 року слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування, передчасністю та необґрунтованістю винесеної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Надано матеріали кримінального провадження №00000132.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000132, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Судом встановлено, ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської областів від 21.04.2017 року по справі №475/396/17 (провадження 1-кс/475/40/17) було частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, викладені у заяві судді ОСОБА_3 , направленої з Генеральної прокуратури України в прокуратуру Миколаївської області, та розпочати розслідування.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24.03.2017 року ОСОБА_3 вказувала на неправомірні, на думку заявника, дії співробітників правоохоронних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , начальника ТУ ДСА в Миколаївській області, голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_9 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 376, ч. 3 ст. 371 КК України. Вказані дії співробітників поліції, адміністрації суду та начальника ТУ ДСА в Миколаївській області ОСОБА_3 пов`язує з її виступом на XIV позачерговому з`їзді суддів України, який відбувався 14-15 березні 2017 року з приводу тиску з боку самої судової системи та незаконного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та з приводу звернень ОСОБА_3 до Ради Суддів України, начальника ДСА України, начальника ТУ ДСА в Миколаївській області, які толерантно до цього віднеслися.

Зі змісту постанови прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одному кримінальному провадженні від 31.07.2017 року та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000132, досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням здійснювалось за ч. 1 ст. 365 КК України щодо можливих неправомірних дій працівників УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та за ч. 1 ст. 376 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо втручання в діяльність судових органів з боку працівників УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України, начальника ТУ ДСА в Миколаївській області та голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Після проведення слідчих дій, в тому числі допиту старшого оперуповноваженого сектору протидії корупції Управління захисну економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі за текстом - УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України) ОСОБА_7 , колишнього начальника міжрайонного відділу №4 УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України ОСОБА_5 , начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України ОСОБА_6 , оперуповноваженого УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України ОСОБА_8 , начальника Територіального управління Держаної судової адміністрації в Миколаївській області ОСОБА_11 , голови Южноукраїського міського суду Миколаївської області ОСОБА_9 , помічника судді Южноукраїського міського суду Миколаївської області ОСОБА_12 , секретаря судового засідання Южноукраїського міського суду Миколаївської області ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_3 , дослідження письмових доказів, здійснення огляду відеозаписів від 23.03.2017 року, слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , постановою від 28.12.2021 року правомірно закрив кримінальне провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях співробітників УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України, голови Южноукраїського міського суду та начальника ТУ ДСА в Миколаївській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Незгода скаржника з прийнятою слідчим постановою про закриття кримінального провадження з наведених у скарзі міркувань не є підставою для її скасування.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставин кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 28.12.2021 року слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст оголошено 09.02.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1