Провадження № 1-кс/161/6236/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 16 листопада 2022 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луцьк, українки, громадянки України, тимчасово непрацюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про те, що вона підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання та додані до нього матеріали підозрювана ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 отримали 16.11.2022 р. о 11:20 год.

В клопотанні слідчий зазначає, що у вересні 2022 року ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в?їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, сприяла виготовленням підроблених офіційних документів, а також усуненням перешкод у незаконному переправленню через державний кордон України до Республіки Польща, ОСОБА_7 , який є громадянином України та являється особою призовного віку, за наступних обставин.

Так, на у вересні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлені досудовим розслідуванням особи спільно із ОСОБА_5 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в ході переписки через мобільний додаток «Телеграм», діючи умисно, з метою отримання грошових коштів за вчинення незаконних дій щодо сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_7 , повідомили останньому, що вони мають можливість посприяти у позитивному вирішенні питання щодо перетину ним державного кордону за грошову винагороду.

Для втілення цього злочинного умислу, спрямованого на незаконному переправлення ОСОБА_7 за межі кордону України, ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами виготовила завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчується та видається установою, а саме документи про навчання ОСОБА_7 у Вроцлавському університеті республіки Польща, проте документи останньому не були відправлені, оскільки їх було вилучено 14 листопада 2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

Окрім того, на початку листопада 2022 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в?їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, сприяла виготовленням підроблених офіційних документів, а також усуненням перешкод у незаконному переправленню через державний кордон України до Республіки Румунія ОСОБА_8 , який є громадянином України та являється особою призовного віку, за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлені досудовим розслідуванням особи спільно із ОСОБА_5 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в ході переписки через мобільний додаток «Телеграм», діючи умисно, з метою отримання грошових коштів за вчинення незаконних дій щодо сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_8 , повідомили останньому, що вони мають можливість посприяти у позитивному вирішенні питання щодо перетину ним державного кордону за грошову винагороду.

Для втілення цього злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_8 за межі кордону України, ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами виготовила завідомо підроблені офіційні документи, який посвідчуються та видаються установою, а саме документи про народження двох дітей на території республіки Румунія та відправила їх останньому через ТОВ «Нова Пошта», які були вилучені 14 листопада 2022 року під час їх пред`явлення ОСОБА_8 на державному пункті пропуску Рава- Руська.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що своїми умисними протиправними діями, вчиненими повторно, які виразились у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 332 КК України.

15.11.2022 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів в обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні нею злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, зокрема: протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 14.11.2022; протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 від 15.11.2022; постановою про проведення слідчих дій на іншій території від 14.11.2022; протоколом огляду місця події від 14.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.11.2022; іншими доказами, які в сукупності підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду задля уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить про те, що підозрюваний у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може переховуватись від слідства та суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що по вказаному кримінальному провадженні не вилучені всі речові докази, тому в разу не застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу вона буде мати можливість знищити, сховати, або спотворити речі, які мають істотне значення у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що перебуваючи на свободі та не будучи обмеженим у спілкуванні та пересуванні ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати на свідків та, примушуючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а тому з метою уникнення відповідальності може продовжувати і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення та займатися злочинною діяльністю, що свідчить про те, що ОСОБА_5 є небезпечною для суспільства особою та потребує ізоляції від нього шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України , а саме тим, що:наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, яке відносяться до категорії тяжких злочинів;у разі визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, які останній інкримінуються, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 (семи) до 9 (дев`яти) років; відсутність джерела прибутку.

На теперішній час відсутні такі гарантії щодо особи підозрюваного та характер інкримінованих дій свідчить про високу імовірність ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого, прокурора або суду та продовження злочинної діяльності.

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам, визначеним п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки останньої під час досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.

Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосованою до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за останнього поручитись. Домашній арешт не може бути застосованим, так як проводячи вільно дозвілля остання буде мати можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та матиме можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір та можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти вищевказаним ризикам та не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий просить обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 просила обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання, та обрати її підзахисній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 24.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч .2, 3 ст. 332 КК України.

15.11.2022 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваною покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, вік підозрюваної, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останній залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто з 16.11.2022 року до 16.01.2023 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

2)не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

У відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст 202 КПК України, негайно звільнити підозрювану ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати останню невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем її проживання - АДРЕСА_2 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 16.01.2023 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваній негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18 листопада 2022 року о 09-25 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1