Справа №: 398/1705/23
провадження №: 1-кс/398/463/23
УХВАЛА

Іменем України

"03" квітня 2023 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області на постанову про закриття кримінального провадження.

Скарга обґрунтована тим, що 23.01.2023 року ОСОБА_4 зловживаючи довірою ОСОБА_3 під приводом продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 вс. Зибкове отримала від останнього грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, після чого не виконує умови укладеної домовленості щодо продажу вказаного будинку, а саме звільнення приміщення та передачі права вільного доступудо нього, аткаож не повертає грошові кошти отримані в якості його продажу, чим завдала потерпілому майнової шкоди. За вказаним фактом внесено відомості в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Під час розслідування були допитані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також допитана ОСОБА_4 02.03.2023 року дізнавачем Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за №0000086 від 13.02.2023 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що що вказане носить ознаки цивільно-правових відносин між особами, які уклали договір купівлі-продажі З врахуванням наведеного просить скаргу задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд вказаної скарги без його участі.

Представник Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечує щодо задоволення скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснювалось досдуове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000086 від 13.02.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000086 від 13.02.2023 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру(ч.4 ст. 284 КПК України).

Поряд з цим, ч.2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, чітко визначено наявність саме у прокурора або слідчого компетенції та повноважень на самостійне прийняття рішення про закриття кримінальної справи.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, яка кореспондується з ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

Поряд з цим як зазначалось вище прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Відповідно до п.18 ч. 1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до положень ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ст.215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення Глави 19 КПК України визначають та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

В той же час орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає обсяг перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст. 283 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Дослідивши надані сторонами матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавачем під час проведення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 223 КПК України вжито необхідні дії, спрямовані на отримання(збирання) доказів та їх перевірку, було досліджено та перевірено обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що обов`язкового переліку слідчих дій, які повинні бути вчинені у будь-якому кримінальному провадженні, чинним законодавством не визначено.

Доцільності проведення будь-яких інших слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні не вбачається, оскільки вказане жодним чином не вплине на ситуацію у провадженні та призведе лише до витрачання державних ресурсів. Для проведення будь-яких процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні немає правової необхідності.

Схожий висновок міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18).

Слідчий суддя враховує те, що ст. 25 КПК України однією із засад кримінального провадження визначено публічність. Її зміст полягає, зокрема, в тому, що слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Процесуальна активність посадових осіб, що ведуть процес на стадії досудового розслідування, зумовлена обов`язками слідчого, керівника органу досудового розслідування, прокурора всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. З цією метою слідчий (дізнавач) має за власною ініціативою здійснювати розслідування, проводити слідчі дії, не чекаючи клопотань щодо цього інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи, що критерії оцінки ефективності досудового розслідування в кримінальному процесуальному законі не визначені, слідчий суддя вдається до аналізу практики Європейського суду з прав людини щодо позитивних обов`язків держави щодо ефективного розслідування певних випадків порушення прав людини (наприклад, такі обов`язки наявні за ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Так, щоб певне розслідування вважалось "ефективним", воно повинно призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків, висновки судових експертиз та ін. (A.N. v. Ukraine, № 13837/09, 29 January 2015, § 65). Таким чином, ЄСПЛ недвозначно застосовує критерій розумності у визначенні обсягу заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються певної події.

Так, за результатом розгляду скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи заявника щодо неповноти проведеного досудового розслідування, передчасність та невмотивованість постанови, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, наведене дає підстави для висновку, що при розслідуванні обставин у кримінальному провадженні №0000086 дізнавачем виконано вимоги щодо забезпечення всебічності та повноти дослідження, постанова старшого дізнавача від 02.03.2023 року відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а висновок старшого дізнавача про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування прийнятого дізнавачем рішення.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1