Справа № 288/1166/22
Провадження № 1-кп/288/35/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 08 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, непрацюючий, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статтею 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2022 року близько 22 год. 00 хв. перебуваючи у веранді будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи можливі протиправні наслідки та бажаючи їх настання, у вказаний день, час та місці ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та умисно наніс не менше 10 ударів кулаками правої та лівої руки та один удар ногою в область обличчя.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинив згідно висновку експерта № 215 тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді: синця та садна повіки ока і спинки носа ліворуч, синця верхньої повіки правого ока, синця та садна нижньої повіки правого ока, садна спинки носа, садна правої брови, струсу головного мозку та повного травматичного вивиху 21.41 зубів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисних легких тілесних ушкодженнях, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України визнав, зазначив, що він попросив вибачення в потерпілого, щодо вимог цивільного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Представник потерпілого в судовому засіданні просив застосувати суворішу міру покарання та стягнути з обвинуваченого 20000 моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав позицію свого представника.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами:

- Показами потерпілого ОСОБА_7 , який дав показання, які відповідають показанням обвинуваченого та змісту обвинувачення, зазначив, що 12 червня 2022 року близько 22 год. 00 х. у веранді будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 між ним та ОСОБА_4 стався словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження.

В судовому засіданні прокурор відмовився від допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вважає що немає необхідності в їх допиті, та учасники процесу підтримали позицію прокурора.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 21 липня 2022 року, з фототаблицями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_5 під час якого було територію господарства, будинок та місце в будинку по АДРЕСА_3 де між ним та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка та йому було спричинено тілесні ушкодження, та як саме ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 25 липня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_4 показав на територію господарства по АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_5 виникла словесна суперечна та ним ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження. Місце в будинку де виникла суперечка та як саме ним було спричинено ОСОБА_5 тілесні ушкодження;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 липня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю свідок ОСОБА_9 , під час якого свідок показ на територію господарства, будинок та місце в будинку по АДРЕСА_3 , де між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечна та ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 липня 2022 року з фотоілюстраціями до нього, за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого свідок показала на територію господарства, будинок та місце в будинку по АДРЕСА_3 , де між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечна та ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження, та як саме;

- Висновком судово медичної експертизи від 20 липня 2022 року № 215, відповідно до якого, при судово медичному обстеженні згідно даних представлених медичних документів у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна повік лівого ока і спинки носа ліворуч, синця верхньої повіки правого ока, синця та садна нижньої повіки правого ока, садна спинки носа, садна правої брови, струсу головного мозку та повного травматичного вивиху 21.41 зубів, що утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Можливість утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння на виступаючі тверді предмети з положення стоячи виключається.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною другою статті 125 КК України, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкодженнях, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, згідно стаття 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

При даних обставинах враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді громадських робіт та вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_5 подано до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи позовні вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частини 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами "Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_5 було спричинено фізичні та моральні страждання, в результаті чого він переніс сильний емоційний стрес, враховуючи те, що маральним стражданням супроводжується будь яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим та приходить до висновку про часткове задоволення вимог потерпілому ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на його користь з обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Вирішуючи питання стосовно заявлених вимог потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування витрат за надання їй правової допомоги адвокатом, суд зазначає наступне.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до частини 1,3,4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати, окрім договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивач в позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень.

Разом з тим, на підтвердження витрат, що стосується професійної правничої допомоги до суду надано лише копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1021745 від 03.04.2023.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України).

Позивачем не додано до матеріалів справи: Угоду про надання правничої допомоги по цивільній справі, Акті прийняття передачі наданих послуг, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, а тому вказані витрати розподілу не підлягають.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статями 368, 370, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначити йому покарання за частиною другою статті 125 КК у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в якості відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1