ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/944/23 (1-кс/642/534/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/461/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, повернуто заявнику,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з цією ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилалася на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали провадження.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 135, 136 КПК України.

11 квітня 2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява прокурора, в якій він заперечував щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив апеляційну скаргу ОСОБА_6 розглянути без його участі, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

ОСОБА_7 в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явилась, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, які належним чином повідомлені про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність сідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчсого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 цієї статті і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до відомостей відповіді слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 , воно було направлено ОСОБА_6 30.12.2022 року.

В своїй скарзі до слідчого судді суду першої інстанції ОСОБА_6 зазначила (арк.1), що вона отримала лист від слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 саме 26.01.2023 року.

А скаргу на бездіяльність посадових осіб ОСОБА_6 подала до слідчого судді лише 24.02.2023 року, тобто майже через місяць після отримання відомостей про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, що очевидно свідчить про пропуск нею процесуального строку на оскарження такої бездіяльності, про що слушно зазначив слідчий суддя.

Поряд з цим, ОСОБА_6 в своїй скарзі не наводить будь-яких причин пропуску цього строку та не ставить питання про його поновлення, про що також слушно зазначав слідчий суддя суду першої інстанції.

Між тим, ОСОБА_6 не позбавлена можливості повторно звернутись до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого органу, порушивши питання про поновлення процесуального строку на оскарження таких дій, обов`язково зазначивши об`єктивні причини пропуску цього строку, які повинні підтверджуватись фактичними відомостями.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Це положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, для відкриття провадження за скаргою ОСОБА_6 у слідчого судді у цьому провадженні не було, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо повернення ОСОБА_6 її скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді суду першої інстанції, в якій наведені аргументовані підстави для повернення скарги ОСОБА_6 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про повернення скарги ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді