У Х В А Л А

с у д о в о г о з а с і д а н н я

09.02.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими у кримінальному провадженні № 0000026, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2021 на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

у провадженні Городоцького районного суду Львівської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000026, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2021 на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_5 заявили клопотання про визнання очевидно недопустими докази подані стороною захисту і зокрема протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021 та висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 проведеної ОСОБА_7 по листу адвоката ОСОБА_4 , мотивуючи в основному тим, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021, проведений за участі обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка - дружини обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_4 всупереч положенням ст. 93 КПК України, тобто не уповноваженим суб`єктом, що предметом огляду у протоколі є ділянка дороги на вул. Відродження України в с. Суховоля Львівського району Львівської області, тоді як із додатку до протоколу убачається про огляд адвокатом дороги на вул. Миру в с. Зимна Вода Львівського району Львівської області, що висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 складений особою, яка не є експертом в розумінні положень ст. 69 КПК України, інше.

Потерпілий ОСОБА_10 виловився на підтримку позиції представника ОСОБА_5 , просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 клопотання прокурора ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_5 заперечили як не обґрунтоване, пояснили, що згодом, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та детальним аналізом письмових доказів, виявили, що слідчим у протоколі огляду місця події не зазначено, а експертом відповідно не враховано наявність по напрямку руху потерпілого ОСОБА_10 дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості - 40 км/год», що може свідчити про обопільну вину обох учасників ДТП яка мала місце 24.07.2021 на вул. Відродження України в с. Суховоля Львівського району Львівської області, інше.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021, висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021, інші матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22, ст. 84 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У статті 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

З цієї норми вбачається, що критерієм загальної недопустимості доказу, тобто доказу, який може бути визнаний недопустимим у нарадчій кімнаті, є порушення порядку його отримання.

Кримінально-процесуальним законом встановлено підстави і умови визнання доказів недопустимими, що передбачає в свою чергу надання оцінки такому критерію судом в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення в сукупності з іншими доказами.

Водночас, законодавець окремо закріпив категорію очевидної недопустимості доказів, де процес оцінки судом певних відомостей як доказів відбувається на момент їх дослідження під час судового розгляду.

Так, згідно ч. 1, ч. 2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. В разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже, з аналізу положень ст. 86-89 КПК України убачається, що законодавець поділяє докази на допустимі та недопустимі, при цьому, ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні, у зв`язку з чим встановив різний порядок вирішення питання їх допустимості.

Критерій недопустимості доказів, зокрема їх очевидної недопустимості, застосовується також і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, що визначено у ст. 87 КПК України, за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості.

Очевидна недопустимість є якісною характеристикою допущених порушень передбаченого законом порядку доказування у кримінальному провадженні. Її сутність полягає у тому, що такі порушення є безсумнівними, безперечними і, саме в силу цього, не потребують здійснення їх перевірки і співставлення з іншими доказами, наданими учасниками судового провадження.

Такі порушення повинні мати явний і безумовний характер і при цьому, встановлення таких порушень, повинно передувати дослідженню відомостей, щодо яких ставиться питання про очевидну недопустимість, адже визнання доказу очевидно недопустимим зумовлює неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2 ст. 89 КПК України).

Так, представник потерпілого ОСОБА_5 у клопотанні від 26.10.2022 та в судовому засіданні просить визнати висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 недопустимим доказом з огляду на те, що такий складений ОСОБА_7 , який не включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України та не має свідоцтва на право проведення судових експертиз, оскільки таке скасовано ЕКК Львівського НДІ судових експертиз у вересні 2016 року при звільненні з роботи, у зв`язку з виходом на пенсію.

Прокурор ОСОБА_3 покликаючись на положення ст. 93, ст. 220 КПК України просить визнати протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021 очевидно недопустимим доказом, оскільки такий складений стороною захисту, яка не вправі самостійно проводити слідчі дії та складати протоколи, такий протокол містить неточності та протиріччя встановленим у справі обставинам, при цьому швидкість транспортних засобів перед зіткненням встановлена зі слів обвинуваченого, відтак ураховуючи, що означений протокол ОСОБА_7 брався до уваги, то відповідно до практики Європейського суду з прав людини є підстави до визнання недопустимим також висновку експерта № 486/21.

Із пояснень сторони захисту в суді із змісту протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021 убачається, що такий огляд проведений 12.11.2021 адвокатом ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 , за участі обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка - ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, кримінально-процесуальним законом не передбачено право сторони захисту на складення протоколів за наслідками проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, в т.ч. протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який в подальшому може бути предметом дослідження в суді та слугувати доказом у кримінальному провадженні.

Більше того, такий протокол складався 12.11.2021 виключно за ініціативою сторони захисту, без застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, залучення понятих, спеціалістів (з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань), інше.

При цьому, як ствердив ОСОБА_6 в суді, додатковий огляд проводився з виходом на місце за участі ОСОБА_7 як експерта, останній у протоколі не зазначений, що жодних пояснень з приводу швидкості мотоцикла перед зіткненням з його автомобілем він не давав, більше того, перед виконанням маневру ліворуч, потерпілого ОСОБА_10 , він не бачив взагалі.

Із змісту висновку експерта № 486/21 складеного 06.12.2021 на підставі листа адвоката ОСОБА_4 убачається, що автотехнічна експертиза проводилась ОСОБА_7 , свідоцтво на право проведення судових експертиз якого скасоване 29.09.2016 рішенням ЕКК Львівського НДІ судових експертиз № 32, при звільненні з роботи у зв`язку з виходом на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Згідно пункту 4 роздіу V «Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 301/5 від 03.03.2015, строк дії Свідоцтва судового експерта становить три роки.

Строк дії свідоцтва для фахівців, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, продовжується після підтвердження експертом кваліфікації. Якщо строк дії Свідоцтва не продовжений, Свідоцтво вважається недійсним.

Як убачається із змісту автотехнічної експертизи № 486/21, ОСОБА_7 останню переатестацію як експерт проходив 29.12.2015 тоді як експертний висновок за листом адвоката ним складено 06.12.2021, тобто після скасування 29.06.2016 ЕКК Львівського НДІ судових експертиз свідоцтва ОСОБА_7 на проведення експертиз та поза межами строку дії свідоцтва судового експерта, який не є працівником державних спеціалізованих установ.

Доказів про те, що ОСОБА_7 як фахівець, який не є працівником державних спеціалізованих установ, після скасування 29.06.2016 свідоцтва на проведення судових експертиз, отримував нове свідоцтво судового експерта, стороною захисту суду не надано.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проведено 12.11.2021 не уповноваженим на це суб`єктом, а висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 складений з урахуванням протоколу такого огляду ОСОБА_7 як експертом, свідоцтво на проведення судових експертиз якого скасоване, протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021 та висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 проведеної по листу адвоката ОСОБА_4 слід визнати такими, що отримані з порушенням процедури, визначеної КПК України та в непередбаченому процесуальним законом порядку, а відтак такі докази є очевидно недопустимими та в ході судового розгляду справи дослідженню не підлягають.

Покликання сторони захисту про наявність на 12.11.2021 на смузі руху потерпілого ОСОБА_10 дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості - 40 км/год», що свідчить про перевищення останнім швидкості руху, суд оцінює критично, оскільки дорожньо-транспортна пригода, згідно з матеріалам провадження мала місце 24.07.2021, тобто за чотири місяці до проведення огляду.

За наведеного, керуючись ст. 22, 69, 84, 86, 87, 91-94, 369, 372 КПК України, ст. 7, 9 Закону України «Про судову експертизу», суд, -

у х в а л и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими - задовольнити.

Визнати очевидно недопустимим та такими, що не підлягають дослідженню у ході судового розгляду справи наступні докази, надані стороною захисту у кримінальному провадженні № 0000026, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2021 на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України:

- протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2021;

- висновок автотехнічної експертизи № 486/21 від 06.12.2021 проведеної по листу адвоката ОСОБА_4 експертом ОСОБА_7 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д я ОСОБА_1