печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ),

ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 )

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, питання доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Печерського районного суду м. Києва на розгляді під головуванням суді ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження.

До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який ухвалою суду від 10.03.2022 продовжено до 01.12.2022 включно.

В судовому засіданні 23.11.2022 прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжних заходів щодо обвинувачених, вважаючи, що підстави для зміни таких запобіжних заходів відсутні. Обґрунтовуючи клопотання, зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна, є громадянами іншої держави та мають постійне місце проживання на території Туреччини, на території України не мають постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, місця роботи, що підтверджує існування ризику переховування від суду. Також прокурор вказує, що в судовому розгляді допитані ще не всі свідки, що вказує на продовження існування ризику на свідків як безпосередньо, так і опосередковано, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину у співучасті із іншими особами, які на даний час не встановлені і матеріали щодо вчинення цими особами кримінальних правопорушень виділено в окреме кримінальне провадження. Також зв`зки обвинувачених із цими невстановленими на даний час особами, з якими обвинувачені, діючи за попередньою змовою, організували переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу, можуть бути використані для протидії кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також прокурор зазначив про існування ризику продовження злочинної діяльності та вчинення інших тяжких та особливо тяжких злочинів з метою отримання незаконного джерела прибутку, в тому числі на проживання, оскільки обвинувачені не мають постійного місця проживання та легального джерела доходів в Україні. З огляду на викладене прокурор вважав, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшились і продовжують існувати, а тому застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і визначення розміру застави, неможливе.

Захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Так, зазначив, що наразі ОСОБА_8 перебуває під вартою більше 1.5 роки, ризик переховування є лише припущенням прокурора. Окрім того, адвокат наголосив на стані здоров?я обвинуваченого та зазначив, що 16.11.2022 ОСОБА_8 із СІЗО вивезено до лікані та проведено огляд останнього. За результатом огляду обвинуваченому поставлено діагноз - катаракта правого ока та початкова стадія катаракти лівого ока. З урахуванням вказаного, просив відмовити у клопотанні прокурора та застосувати запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту, враховуючи тривалість застосування до обвинуваченого тримання під вартою та з метою надання можливості ОСОБА_8 пройти лікування.

ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Так, адвокат зазначає, що ризик впливу на свідків спростовується з огляду на те, що ОСОБА_6 не володіє українською мовою, крім того, на даний час частина свідків вже допитана, залишилося допитати лише понятих, які були присутні на слідчих діях. В свою чергу, вказані слідчі дії зафіксовані на відео, тому вплив виключається. Окрім того, адвокат наголосив на стані здоров?я обвинуваченого ОСОБА_6 та зазначив, що 02.11.2022 проведено медичний огляд останнього та надано рекомендацію для проходження стаціонарного лікування. Для підтвердження вказаного надав відповідні документи. З урахуванням вказаного просив визначити ОСОБА_6 розмір застави.

ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників провадження, додатково дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_8 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являючись під різними приводами в судові засідання.

На даній стадії провадження допит в судовому засіданні свідків не завершено. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Підтримання стосунків та координація дій з рештою підозрюваних у кримінальному провадженні, взаємна зацікавленість підозрюваних у показаннях одне одного створює передумови відповідного незаконного впливу.

З огляду на вказане, з урахуванням інкримінування вчинення злочину у співучасті із іншими особами, обвинувачений матиме змогу, у разу застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, безпосередньо або опосередковано впливати на ще не допитаних у справі свідків, що свідчить про актуальність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

У зв`язку з вказаним суд вважає що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_8 розміру застави.

Окрім того, суд враховує посилання адвоката ОСОБА_5 на незадовільний стан здоров?я ОСОБА_8 та надану в судовому засіданні відповідь з філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київської області Київської міської медичної частини від 21.11.2022 № 1225-КММЧ/КИ-22 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_5 . Так, у вказаному документі зазначено, що за даними обстеження та консультації ОСОБА_8 встановлений діагноз: незріла катаракта правого ока. Початкова катаракта лівого ока. Рекомендовано: хірургічне лікування катаракти. У зв`язку із тим, що Київська міська медична частина відноситься до лікарняного закладу, який надає виключно первинну медичну допомогу, а надання вторинної та третинної спеціалізованої медичної допомоги не передбачене, провести необхідне хірургічне лікування в умовах Київської міської медичної частини неможливо.

В свою чергу, вказаний діагноз та рекомендації не доводять неможливості перебування обвинуваченого під вартою або, що саме перебування у СІЗО стало причиною погіршення стану зору чи подальше таке перебування може спричинити подальше погіршення здоров?я.

Відповідно до п. 2.8 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров?я України №239/5/104 від 10.02.2012 року, зазначено, що якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Таким чином, лікування обвинуваченого можливе за вищевказаною процедурою та без зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м?який.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_6 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являючись під різними приводами в судові засідання.

На даній стадії провадження допит в судовому засіданні свідків не завершено. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Підтримання стосунків та координація дій з рештою підозрюваних у кримінальному провадженні, взаємна зацікавленість підозрюваних у показаннях одне одного створює передумови відповідного незаконного впливу.

З огляду на вказане, з урахуванням інкримінування вчинення злочину у співучасті із іншими особами, обвинувачений матиме змогу, у разу застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, безпосередньо або опосередковано впливати на ще не допитаних у справі свідків, що свідчить про актуальність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

У зв`язку з вказаним суд вважає що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_6 розміру застави.

Також суд враховує посилання захисника ОСОБА_4 на стан здоров?я обвинуваченого ОСОБА_6 та надану у судовому засіданні консультаційний висновок спеціаліста медичного центру «Алгоритм здоров?я» від 03.11.2022, в якому зазначено, що, враховуючи важкий стан ОСОБА_6 , рекомендована негайна госпіталізація та лікування в стаціонарному неврологічному або нейрохірургічному відділенні. В свою чергу, суд вказані відомості сприймає критично та вважає, що вказане не може бути беззаперечною обставиною неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки чинним законодавством України передбачена процедура лікування осіб, що перебувають під вартою, без зміни запобіжного заходу. Так, відповідно до п. 2.8 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров?я України №239/5/104 від 10.02.2012 року, зазначено, що, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Таким чином, сторона захисту має право звернутися до керівництва слідчого ізолятора з метою надання необхідної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 .

Водночас з метою недопущення порушення права обвинувачених на належне поводження, зокрема отримання медичної допомоги, суд вважає необхідним відреагувати на заяви обвинувачених шляхом постановлення ухвали в порядку ст. 206 КПК України, адресованої керівництву установи, в якій обвинувачені утримуються.

На підставі ст. ст. 177, 183, 201, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Продовжити до 21 січня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжити до 21 січня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1