Справа № 161/134/23
Провадження № 1-кп/161/363/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 січня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000153, що надійшов з Волинської обласної прокуратури 03.01.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сваловичі Любешівського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, приватного підприємця, не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 19.08.2022 близько 14.20 год., керуючи автомобілем марки «SKANIA R 420» р.н. НОМЕР_1 із напівпричепом «KRONE SD» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись із перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті (понад 50 км/год) із сторони с. Княгининок Луцького району в напрямку с. Струмівка Луцького району Волинської області по автодорозі сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Теребляче», в с. Липини Луцького району Волинської області по вулиці Окружній неподалік будинку № 51Б, проявив безпечність та неуважність, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме зміну напрямку руху велосипедиста ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги справа на ліво відносно руху вантажного автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на останнього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження: розтрощення кісток черепа, розмозження головного мозку, дифузні крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, закрита хребетно-спинномозкова травма, розрив грудного відділу хребта з повним розривом спинного мозку, злами ребер з обох сторін, більше зліва із пошкодженням парієнтальної плеври, масивні крововиливи коренів легень, гемоторакс (кров у грудній порожнині), крововиливи в середостіння, розрив серця, закрита тупа травма органів черевної порожнини: черезкапсулярний розрив селезінки, гемоперитонеум (кров у черевній порожнині), крововилив в корінь брижі та жирову капсулу обох нирок; відкритий багато-фрагментарний злам обох кісток лівого передпліччя в нижній третині, неповної травматичної ампутації лівої китиці, закритий багато-фрагментарний злам правої плечової кістки на всій її протяжності, відкритий косо-поперечний злам лівої гілки нижньої щелепи, тазові кістки ушкодженні у вигляді повного розриву лонного з`єднання з порушенням цілісності тазового кільця, численні садна, садна (подряпини) тіла, рвано-забитті рани тіла. Комплекс виявлених тілесних ушкоджень виник внаслідок контакту потерпілого із виступаючими до переду частинами (деталями) важкого вантажного транспортного засобу, ліво-боковою поверхнею тіла, що супроводжувалось різким струсом тіла з послідуючим падінням, ударом тіла на дорожнє і в подальшому багаторазового перекочування коліс важкого вантажного автомобіля та стисненням між ним та дорожнім покриттям.

Причиною смерті ОСОБА_8 є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась численними зламами кісток скелету із забоями та розривами внутрішніх органів.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме:

-в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

-в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-в порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населеному пункті рухався із швидкістю більше 50 км/год.;

-в порушення вимог п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, перевищив максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих правил.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого визнав повністю. Суду дав показання, що 19.08.2022 в обідню пору керував автомобілем марки «SKANIA R 420» р.н. НОМЕР_1 із напівпричепом в с.Липини Луцького району Волинської області по вулиці Окружній зі швидкістю понад 50 км/год. Побачив, що велосипедист почав раптово перетинати проїзну частину дороги, він намагався уникнути зіткнення, тому виїхав на зустрічну смугу руху, однак вже там допустив наїзд на нього. У вчиненому щиро розкаявся, ствердив про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, оплату усіх витрат на проведення експертиз та просив суворо його не карати. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу його сім`ї, оскільки він зареєстрований підприємцем та здійснює вантажні перевезення, в зв`язку з чим просив не позбавляти його права керування.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен зокрема, в судовому засіданні дали показання, що про обставини ДТП їм нічого не відомо (очевидцями вони не були). Ствердили, що обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну шкоду, тому претензій з даного приводу до обвинуваченого вони не мають. Щодо міри покарання, то просять обвинуваченого суворо не карати та не призначати йому реального покарання у виді позбавлення волі, а також не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому, наслідки, що настали від його дій є непоправними - смерть людини.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із позиції самих потерпілих, тобто осіб, які безпосередньо постраждали внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, при цьому, у категорії справ, де форма вини є необережною, саме позиція потерпілих, на думку суду, є визначальною: так, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 безпосередньо в судовому засіданні ствердили про відсутність претензій до обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу події злочину та щиро вибачився за скоєне, в зв`язку з чим, вони, кожен зокрема, просили обвинуваченого суворо не карати (призначити покарання, що не буде пов`язане з відбуттям реальної міри покарання, а також не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування), таку ж міру покарання вважав доцільним визначити і представник державного обвинувачення; враховуючи також і особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, активно сприяв у розкритті вчиненого ним злочину, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, він одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина; те, що він раніше жодного разу не порушував вимог ПДР України та не притягувався до адміністративної відповідальності, тому суд, з врахуванням конкретних обставин даної справи та позиції потерпілих щодо покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, суд враховує, що виключно право керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 та його сім`ї, де наявна малолітня дитина, дружина, яка перебуває у декретній відпустці та його батьки, при цьому враховує, що під час скоєння ДТП він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» №3685/1-7 від 24.08.2022, а також, що він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, потерпілі також не наполягали на його застосуванні, тому суд призначає основне покарання без застосування додаткового, тобто не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити у матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю законному володільцеві та знищити.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 23.08.2022, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , в зв`язку з їх добровільною сплатою, що стверджується квитанціями від 05.01.2023.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч.2 КК України, призначивши покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск із відеозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «SKANIA R 420» р.н. НОМЕР_1 із напівпричепом «KRONE SD» р.н. НОМЕР_2 , що переданий на зберігання за адресою: м.Луцьк Волинської області, вул.М.Куделі, 1; електронний тахограф вантажного автомобіля «SKANIA R 420» р.н. НОМЕР_1 , що переданий в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;

- дорожній велосипед типу «Україна» чорно-зеленого кольору знищити.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 23.08.2022 - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1