ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/95/23 Справа № 705/888/22 Категорія: Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , погодженого з керівником Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінакан (Вірменія), вірменина, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

06 лютого 2023 року старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, що було погоджене керівником Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні № 0000219 від 10 лютого 2022 року за ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2023 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 31 березня 2023 року, включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатись з м. Умань та Уманського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснено, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Здійснення контролю за виконанням особистого зобов`язання покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала мотивована тим, що визначаючи вид запобіжного заходу, слідчий суддя, у відповідності до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховав: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного на утриманні трьох дітей, одна з яких є неповнолітньою, тяжкохворої дружини, яка потребує його допомоги, а також те, що на даний час підозрюваний перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 та має позитивну службову характеристику, та позитивну характеристику за місцем проживання.

Суд також враховував, що посилання на те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином побудоване на припущеннях, є непереконливим, не підтверджується доказами і не свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Дані обставини, на думку слідчого судді, можуть свідчити про можливість застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі, поданій прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в строки регламентовані п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, з посиланням на невідповідність викладених в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2023 року, висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушено питання про скасування приведеної ухвали та постановлення нової ухвали про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивація поданої скарги зводиться до того, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортними засобами з проникненням у приміщення. Підозрюваний добре знайомий з особами які залучалися ним самим до вчинення злочину, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не будучи обізнаними зі злочинним наміром підозрюваного, допомагали йому перевозити викрадені автомобілі.

Крім того, під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу, стороною захисту серед іншого, надано документи про перебування ОСОБА_7 на військовій службі та його позитивну характеристику за місцем проживання. Зазначені документи взяті слідчим до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення як такі, що спростовують наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Проте, несення підозрюваним військової служби створює додатковий ризик невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, оскільки з врахуванням воєнного стану в державі ОСОБА_7 може в будь який час бути передислокованим за межі Уманського району, що унеможливить його відлучення зі служби та проведення за його участі слідчих та процесуальних дій.

Також виникає сумнів об`єктивність позитивної характеристики ОСОБА_7 за місцем проживання, так як останній, враховуючи несення служби, більшість часу відсутній за місцем проживання. Окрім того, враховані судом за наполяганням сторони захисту соціально стримуючі для ОСОБА_7 фактори - головним чином це наявність утриманців - об`єктивно не є такими. Так, враховані слідчим суддею сімейні зв`язки підозрюваного мали місце і раніше, однак, не стали для нього перешкодою у скоєнні як на території Уманського району Черкаської області так і в м. Черкаси та Одеській області протиправних дій, за обвинуваченням у скоєнні яких на даний час щодо ОСОБА_7 розглядаються кримінальні провадження Уманським міськрайонним судом (два: за ч. 4 ст. 296 КК України та за ч. 3 ст. 27-ч. 2 ст. 206 КК України), Соснівським районним судом м. Черкаси (за ч. 3 ст. 369 КК України), Приморським районним судом м. Одеси (за ч. 4 ст. 296 КК України). Зазначені обставини прямо вказують на високу ймовірність та наявність у підозрюваного мотивів і можливостей переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000219 від 10 лютого 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

31 січня 2023 року, у зв`язку з наявністю достатніх доказів ОСОБА_7 уродженцю м. Ленінакан (Вірменія), вірменину, громадянину України, із вищою освітою, одруженому, маючому на утриманні одну неповнолітню дитину, приватному підприємцю, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, на розгляді в судах перебувають інші кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , зокрема: № 0000446 від 30 лютого 2015 року за ч. 4 ст. 296 КК України (Уманський міськрайонний суд); № 0002164 від 29 грудня 2017 року за ч. 3 ст. 27 - ч. 2 ст. 206 КК України (Уманський міськрайонний суд); № 0000121 від 31 липня 2020 року за ч. 3 ст. 369 КК України (Соснівський районний суд м. Черкаси); № 0000743 від 11 квітня 2020 року за ч. 4 ст. 296 КК України (Приморський районний суд м. Одеси).

06 лютого 2023 року старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про обрання ОСОБА_7 , враховуючи спосіб і тяжкість інкримінованого йому злочину, запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі.

Відмовляючи в задоволенні приведеного клопотання суд виходив з недоведеності позиції обвинувачення, про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та можливість застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, беручи до уваги і той факт, що підозрюваний перебуває на військовій службі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення не є вмотивованими, а тому скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 ч. 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином побудоване на припущеннях, є непереконливим, не підтверджується доказами і не свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не може запобігти указаним ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, з покладення на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, що забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є особисте зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом дано неналежну оцінку ризикам та обставинам, які обґрунтовують необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурором в свою чергу належним чином доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними. Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні, надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні. Також заслухано думку учасників справи, та встановлено, що ОСОБА_7 на даний час перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , на його утримання перебуває хвора дружина та одна неповнолітня дитина, дані про що містяться в матеріалах провадження, також з`ясовано, що за час розслідування справи він не переховувався від органів досудового розслідування та з`являвся на виклики.

Колегія суддів на ряду із зазначеним враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження, прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий, зокрема тримання під вартою, як того просить прокурор.

Доводи прокурора про наявність інших кримінальних проваджень в яких ОСОБА_7 також є підозрюваним не може бути прямою підставою для застосування більш суворого запобіжного заходу у даному провадженні з огляду на встановлені слідчим суддею обставинами та з якими в цілому погоджується суд апеляційної інстанції в процесі даного перегляду ухвали слідчого судді.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час застосування до нього даного виду запобіжного заходу.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не враховано встановлені обставини кримінального провадження, характер даного злочину та тяжкість наслідків, спричинених ним, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини спростовуються наявними матеріалами справи та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та належним чином мотивував своє рішення, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргупрокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2023 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4