Справа № 932/2237/23
Провадження №1-кс/932/856/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, є особою із інвалідністю третьої групи, перебуває на обліку у психіатра, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, є особою до якої застосовувались примусові заходи медичного характеру, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено в провадження слідчого судді.

Підставами для задоволення клопотання вказано те, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000604 від 05.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.03.2023 приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 12Д по вул. Пастера в місті Дніпро, маючи умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала біля вказаного будинку, майно якої останній визначив об?ектом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , та діставши заздалегідь заготовлену зброю, а саме - невстановлений пістолет, спрямував його на потерпілу ОСОБА_7 , та висловив останній погрозу застосування пістолета, тобто застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров?я особи, яка зазнала нападу, у разі її непокори, та висловив вимогу про передачу йому грошових коштів ОСОБА_7 , тим самим складаючи у потерлої враження, що якщо вона стане чинити опір та не виконає його вимогу, погроза відносно неї про можливість застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу буде реалізована.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи впевнена про можливість застосування до неї насильства, що є небезпечним для життя та здоров?я особи, яка зазнала нападу, повідомила ОСОБА_4 про те, що не має при собі грошових коштів, або інших цінних речей, та стала плакати, та просити відпустити її.

В цей час, до ОСОБА_7 став підходити ї чоловік, ОСОБА_8 , який побачив, що ОСОБА_4 погрожує ОСОБА_9 пістолетом, та вимагає, щоб остання передала свої грошові кошти. ОСОБА_8 намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_4 , сприймаючи його погрози про можливіст застосування пістолета, тобто застосування насильства, що є небезпечним для житт та здоров?я особи, яка зазнала нападу, у разі її непокори як реальні, став відволіка ОСОБА_4 , в результаті чого, ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_4 відволікся на ОСОБА_8 , та відвернувся від неї, направивши заздалегідь заготовлену зброю, а саме невстановлений пістолет на ОСОБА_8 , яка змогла відбігти від ОСОБА_4 , завернувши за вугол будинку АДРЕСА_3 , таким чином покинути місце вчинення відносно неї злочину.

Крім того, 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, про що було відомо ОСОБА_4 . Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 62119-IX від 15.03.20222 (реєстровий №7168) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, про що було відомо ОСОБА_4 . Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2212-IX від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, про що було відомо ОСОБА_4 .

Також, на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указом Президента України 12.08.2022 року N 573/2022, який офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, про що було відомо ОСОБА_4 .

Також, на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указом Президента України 16.11.2022 року № 2738/2022, який офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 листопада 2022 року строком на 90 діб, про що було відомо ОСОБА_4 .

Також, на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указом Президента України 06.12.2023 року № 58/2023, який офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, про що було відомо ОСОБА_4 .

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

05.03.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.03.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З цих підстав сторона обвинувачення просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що він підійшов до невідомої жінки та запитав у неї гроші, однак пістолету у нього не було. Даного злочину не вчиняв. Вказав, що є інвалідом третьої групи та страдає на розлад психіки, до нього було застосоване лікування у психіатричному закладі. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до нього запобіжний у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та просив не застосовувати такий запобіжний захід, оскільки підозрюваному не місце в слідчому ізоляторі, оскільки він страждає на психічне захворювання.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000604 від 05.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно обставин даного злочину, 05.03.2023 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 12Д по вул. Пастера в місті Дніпро, скоїв напад на потерпілу ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння даного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 05.03.2023, протоколом огляду місця події від 05.03.2023, протоколом огляду місця події від 05.03.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 05.03.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.03.2023, протоколом затримання особи, гр. ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.03.2023. протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.03.2023 та іншими доказами у сукупності.

Проаналізувавши зібрані органом досудового розслідування докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а тому підозра ОСОБА_4 за інкримінованою статтею є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає таке.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, і враховуючи тяжкість покарання, наявність вагомих доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до цього злочину, останній може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду. Цей ризик є доведеним.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що потерпіла та свідки надали у цьому кримінальному провадженні важливі свідчення, і підозрюваний з метою зміни їх показань може вчиняти спроби їх залякування, погроз, незаконного впливу. Цей ризик є також доведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то підозрюваний не працює, не має постійного місця проживання, страдає на психічне захворювання, тож може вчинити новий злочин, оскільки є небезпечним для оточуючих.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя розглянув можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, проте ураховуючи тяжкість покарання та вагомість наявних доказів про вчинення ним даного злочину, особу підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, вважаю, що застосування інших альтернативних запобіжних заходів не зможе запобігти всім доведеним ризиками та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Між тим, в судовому засіданні було встановлено, що відносно підозрюваного згідно ували Миколаївського районного суду від 14 грудня 2022 року були застосовані примусові заходи медичного характеру. Проте з даної ухвали також видно, що стан ОСОБА_4 покращився, і такі заходи було припинено.

Згідно довідки Державного департаменту з питань виконання покарань від 23.08.2016 року, ОСОБА_4 відбував покарання у період з 11.07.2013 по 23.08.2016 року.

В ході розгляду клопотання слідчому судді не надано достатніх й переконливих доказів, що ОСОБА_4 на даний час страдає стійким психічним розладом, а згідно вимог ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 94 КК України застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Вибір конкретного заходу обумовлений тяжкістю вчиненого суспільно небезпечного діяння, характером психічного захворювання, які визначають ступінь суспільної небезпеки особи, що його вчинила. При цьому дії такої особи повинні бути небезпечними як для неї так і для оточуючих.

Правом застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або захворіли після вчинення злочину на душевну хворобу, яка включає кримінальне покарання, користується лише суд першої інстанції (п. 22 ст. 3 КПК).

В той же час, частиною першою статті 508 КПК України передбачається, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Надані слідчим медичні документи щодо ОСОБА_4 свідчать лише про те, що останній в минулому перебував на лікуванні у закладі психіатричної допомоги та до нього у 2022-му році застосовувались примусові заходи медичного характеру. Однак такі обставини не свідчать про те, що на даний час він продовжує перебувати у хворобливому стані, оскільки примусові заходи медичного характеру мають періодичний характер, тобто особа може одужати, її стан може бути покращений.

Однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст.7 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими діючим КПК України (ч.1 ст.22 КПК України).

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав (ч.2 ст.22 КПК України).

Отже, сторона обвинувачення на час звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не були позбавлені можливості звернутись з клопотанням про примусове поміщення підозрюваного до психіатричного закладу для проведення стаціонарної чи амбулаторної судово-психіатричної експертизи або застосування спеціального запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключає небезпечну поведінку особи.

Таких клопотань від слідчого чи прокурора не надходило.

В силу ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відтак, самостійно вирішити питання про застосування спеціальних запобіжних заходів до ОСОБА_4 слідчий суддя позбавлений можливості, оскільки таке питання наразі не ставиться стороною обвинувачення, а розгляд цього провадження здійснюється лише в рамках клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, за відсутності достатніх і переконливих даних, що ОСОБА_4 на теперішний час страждає на психічний розлад, а також за відсутності клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу, слідчий суддя з метою виключення небезпечної поведінки підозрюваного, та з огляду на обґрунтованість підозри та доведеність ризиків, вважає доцільним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте строк утримання під вартою слід визначити у 30 діб, тобто за цей час сторона обвинувачення матиме змогу вирішити питання про проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , або поміщення його до психіатричного закладу.

Заставу у цьому кримінальному провадженні вважаю можливим не визначати, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, тобто до 03 квітня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала діє до 03.04.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ