У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.03.2023 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведений жоден з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 не здійснював жодних дій, спрямованих на ухилення від слідства або від виконання процесуальних рішень, не перешкоджав встановленню істини у справі, визнав свою провину, сприяв розкриттю правопорушень, викривав інших співучасників у вчиненні інкримінованих ним діянь і щиро розкаявся у вчиненому.

Стверджує про те, що відсутні докази на підтвердження ризику, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від органів досудового слідства і суду. Захисник стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 проживав у м.Одесі та не мав наміру переховуватися від суду.

Окрім того, зазначає, що відсутні докази того, що обвинувачений ОСОБА_6 за період з 04.08.2018 по теперішній час має намір впливати на обвинувачених, потерпілу та свідків.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не судимий, має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає у м. Одесі, характеризується за місцем проживання з позитивного боку, одружений, його дружина хвора та потребує стороннього догляду. ОСОБА_6 є єдиним годувальником у родині, проживає зі своєю матір`ю, що є інвалідом третьої групи, надає допомогу дідусеві, який є пенсіонером та має захворювання.

Крім того, апелянт зазначає про те, що ОСОБА_6 страждає важкими захворюваннями, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування. Вказує, що медична допомога ОСОБА_6 не може бути надана в умовах медичної частини слідчого ізолятора або в інших установах виконання покарань.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, яке судом задоволено.

За висновком суду, на даний час існують достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на інших обвинувачених, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки частина майна, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон та золота сережка, так і не були знайдені під час проведення досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник був належним чином повідомлений про дату та час розгляду, однак в судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор направив до апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України ( в редакції Закону України від 18 жовтня 2022 року № 2690-IX), яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, які є особливо тяжкими, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічного позбавлення волі.

При прийнятті рішення суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду показання обвинуваченого ОСОБА_6 та інших обвинувачених різняться між собою. Хоча обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від показань, однак останній може надати їх протягом судового розгляду. Обвинувачена ОСОБА_9 ще не надавала показань в суді першої інстанції. Вищенаведене вказує на існування ризику незаконного впливу на інших обвинувачених.

Судом першої інстанції також було враховано, що частина майна, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_7 , так і не була знайдена під час проведення досудового розслідування. Отже, наявний ризик знищити або сховати будь-яку з речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 до затримання офіційно не працював, тобто не мав постійного та стабільного джерела прибутку, не мав міцних соціальних зв`язків.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених та знищення речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , обставини його вчинення, дійшов правильного висновку про існування на даний час ризиків, передбачених п. п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених та знищення речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики та обставини, що враховувались при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, доводи захисника про необґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання апелянта на дані про особу обвинуваченого, а саме на те, що він не судимий, має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання з позитивного боку, має міцні соціальні зв`язки, допомагає хворим родичам, не є підставою для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, не є слушними доводи захисника відносно того, що обвинувачений не зможе отримати належну медичну допомогу у слідчому ізоляторі, оскільки у ДУ « Миколаївський слідчий ізолятор» створено Миколаївську міську медичну частину філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Миколаївській області. Отже, необхідна медична допомога обвинуваченому, у разі потреби, може бути надана у зазначеній установі.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_11 Шаманська