Справа № 357/3057/23
У Х В А Л А

23 березня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000014 від 09.01.2023 року,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлекно вилучено 21.03.2023 року в період часу з 15.19 год. по 15.27 год. в ході проведення огляду місцевості, а саме земельної ділянки, розташованої поблизу магазину «Барвінок», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Антонів, вул. Південна, 2, зі смітника, всередині якого виявлено 3 грошові купюри номіналом 100 гривень кожна з серійними номерами: УЕ8677469, ЗВ6737757 та АА4201467, які поміщено до спеціального пакету № PSP1212696.

рокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява від прокурора, в якій останній просить розгляд клопотання про проведення накладення решту на вилучене майно залишити без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільним позивачем.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: диспозитивність.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, керуючись принципом диспозитивності, клопотання про накладення арешту на майно слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 9, 26, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000014 від 09.01.2023 року залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_4