Справа № 522/6791/20
Провадження № 1-кп/522/969/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000646 від 07.04.2020 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, у цивільному шлюбі, маючого двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на утриманні двох неповнолітніх дітей, 49, раніше судимого:

- 04.06.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 16.06.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси від 16.06.2021 року за ст.ст. 360, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Так, 07.04.2020 року, приблизно о 01:00 год по 01:20 год., більш точного часу не встановлено, перебуваючи біля будинку №22 по вулиці Градоначальницька в місті Одесі, за попередньою змовою ОСОБА_3 та неповнолітня особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, підійшли до люку кабельного колодязя, розташованого біля будинку № 22 по вулиці Градоначальницька в місті Одесі, ОСОБА_3 , відкривши руками кришку люку кабельного колодязя, заліз до колодязя, а в цей час, неповнолітня особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, закривши руками кришку люку кабельного колодязя, перебувала поряд з колодязем та стежила за обстановкою, попереджаючи ОСОБА_3 про можливість викриття крадіжки кабелю.

Далі, ОСОБА_3 використовуючи канцелярський ніж, перерізав кабель марки «ТІШ 50x2x0,4», довжиною 70 метрів, вартістю 3 082 гривні 80 копійок, та кабель марки «ТПП 20x2x0,4», довжиною 70 метрів, вартістю 1 285 гривень 90 копійок, а всього кабелю, який належить ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 4 368 гривень 70 копійок.

Після чого, неповнолітня особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, відкривши руками кришку люку кабельного колодязя, допомогла ОСОБА_3 витягнути кабель з кабельного колодязя та вони, повторно, таємно викрали зазначене майно ПАТ «Укртелеком» на загальну у сумі 4368,70 грн., однак ОСОБА_3 та неповнолітня особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, намагались покинути місце скоєного ними кримінального правопорушення, але розпорядитись викраденим майном не змогли, так як були затримані співробітниками поліції.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК Україниза кваліфікуючими ознаками: як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав частково в частині викрадення майна, однак заперечував, що викрадав майно з групою осіб та надав наступні показання.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що у квітні 2020 року біля будинку №22 по вулиці Градоначальницька в місті Одесі, відкрив руками кришку люку кабельного колодязя, заліз до колодязя, звідки викрав кабель, однак зникнути з викраденим не вдалося, так як був затриманий працівниками поліції.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена судом з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб,підтверджується показаннями свідків, а також письмовими документами, які є належними та допустимими доказами, з огляду на приписи статей 84, 95 КПК України, так як були отримані у встановленому законом порядку та досліджені безпосередньо у судовому засіданні.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що мій дім находиться від проживає від 30-50 метрів від люка, та побачив відкритий люк, біля якого було декілька людей, після чого він викликав поліцію.

Показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду пояснив, що під час патрулювання надійшло повідомлення про крадіжку кабелю з люку, після чого прибувши на місце викрадення крадіжки побачили відкритий люк та багато кабелю, біля яких стояли три особи, які змотували кабель, серед яких перебував ОСОБА_3 , після чого працівниками поліції ОСОБА_3 з особами були затримані. При огляді осіб у них було виявлено канцелярські ножи. Через деякий час було виявлено кабельний колодязь, з якого було викрадено кабель, після чого була викликана оперативна слідча група та затримані були доставленні до Портофранківського ВП ГУНП в Одеській області.

Заявами від 07.04.20220 року про вчинене кримінальне правопорушення з яких вбачається, що 07.04.2020 року невідома особа проникла до колодязю звідки таємно викрала кабель ОФ ПАТ «Укртелеком» (т. 2 а.п.1-3).

Протоколом прийняття зави від 07.04.2020 року з якого вбачається, що старший спеціаліст відділу регіональної безпеки ОФ ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_14 звернувся з заявою про викрадення 07.04.2020 року з колодязю кабелю ОФ ПАТ «Укртелеком».

Рапортами про отримання заяв про крадіжку 07.04.2020 року електронногокабелюз колодязя розташованого біля будинку № 22 по вулиці Градоначальницька в місті Одесі, (т.2 а.п. 6, 23).

Рапортом працівника поліції ОСОБА_12 з якого вбачається, що у квітні 2020 року, під час несення служби у екіпажи Океан, поступило звернення про крадіжку кабелів з колодязю. Прибувши на місце злочину вона побачила осіб, що змотували кабель, серед яких перебував ОСОБА_3 , після чого працівниками поліції ОСОБА_3 з особами були затримані. При огляді осіб у них було виявлено канцелярські ножи. Через деякий час було виявлено кабельний колодязь, з якого було викрадено кабель, після чого була викликана оперативна слідча група та затримані були доставленні до Портофранківського ВП ГУНП в Одеській області.

Протоколом затримання від 07.04.2020 року з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий за адресою по вулиці Градоначальницька №22 в місті Одесі, після чого був доставлений до Портофранцівського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (т. 2 а.п. 32-36).

Протоколами огляду місця події від 07.04.2020 року та фототаблицями до них з яких вбачається, що під час огляду поверховності асфальтної ділянки біля будинку №22 по вул. Градоначальницька в місті Одесі були виявлені, зокрема, відкрита кришка кабельного колодязя, електронний кабель та канцелярські ножи, які крім кришки люка були вилучені (т.2 а.п. 8-17).

Довідкою про вартість матеріальних збитків від 07.04.2020 року з якої вбачається, що вартість викраденого майна складає 4368,70 грн. (т. 2 а.п. 18).

Протоколами огляду від 07.04.2020 року з яких вбачається, що були оглянуті виявлені та вилучені на місці події 3 канцелярські ножи та електронний кабель (т. 2 а.п. 19-21).

Постановою про визнання речовими доказами від 07.04.2020 року, якою вилучені на місці події 3 канцелярські ножи були визнанні речовим доказом (т. 2 а.п. 27-28).

Суд вважає, що зазначені докази повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджують факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зазначені процесуальні документи були дослідженні при судовому розгляді кримінального провадження, в судовому засіданні їм дана належна оцінка, як таким, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він викрадав майно самостійно спростовуються показаннями свідків-очевидців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які прямо зазначаються, що біля колодязя, звідки був викрадений кабель перебували декілька осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена та дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за кваліфікуючими ознаками: як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами, особу винного, який має місце реєстрації, перебуває у цивільному шлюбі, має двох малолітніх дітей та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнового характеру.

У відповідності до приписів ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання.

Також, враховуючи приписи ст.67 КК України, судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р., в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р. ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Крім того, з огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення попереднього вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року, суд вважає, що ОСОБА_3 остаточне покарання має бути призначено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Також враховуючи, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд вважає недоцільним застосовувати дію ст.ст. 69, 75 КК України.

У кримінальному провадженні цивільного позову заявлено не було.

Під час досудового розслідування кримінальних проваджень експертизи не проводились, у зв`язку з чим відсутні витрати на залучення експертів.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для обрання відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, часткового приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року за ст. 360 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Початок строку покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання 07.04.2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення, а саме з 08.04.2019 року до 04.06.2019 року за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року, та з 07.04.2020 року по день по день набрання цього вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Речові докази, які були згідно розписок надані їх власнику, після набрання вироку законної сили вважати повернутими, а інші речові докази 3 (три) канцелярські ножи знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: