ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3080/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/290/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 7 квітня 2023 року), якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунаївка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2 червня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 214720 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

3 квітня 2023 року в період часу з 17 год. до 18 год., ОСОБА_7 , 1976 року народження, маючи умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись на 9 поверсі 2 під`їзду біля квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_11 , 1963 року народження, наніс їй не менше одного удару в область обличчя зліва, від чого вона впала на підлогу, а ОСОБА_7 продовжив наносити їй ще не менше трьох ударів ногами в область голови і обличчя, внаслідок чого 4 квітня 2023 року потерпілу госпіталізовано до КНП «МЛЕ ШМД» ЗМР, де вона померла під наглядом лікарів.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_11 , згідно лікарського свідоцтва про смерть, наданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №1809 від 5 квітня 2023 року набряк головного мозку, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, закриту внутрішньочерепну травму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

4 квітня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000605 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 7-8).

4 квітня 2023 року о 20 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 28-31).

5 квітня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 32-33).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, чим порушив ч. 3 ст. 183 КПК України.

Зазначає, що судом повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагає норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ.

Звертає увагу на те, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується виключно позитивно.

Крім того вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, підозрюваному не має сенсу переховуватися від органів слідства, оскільки він визнає свою вину та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що ОСОБА_7 визнає те, що він наніс декілька ударів потерпілій, проте, вважає кваліфікацію його дій невірною. Зазначив, що підозрюваний не буде ухилятися від слідства.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджуються: протоколами огляду місця події від 4 квітня 2023 року (а.с. 10-12, 13-15); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 5 квітня 2023 року, з якого вбачається, що він проживав спільно з ОСОБА_11 . 3 квітня 2023 року приблизно о 18 год. до них прийшов ОСОБА_13 . Після того, як ОСОБА_14 відкрила двері ОСОБА_13 , він почув звук схожий на удар, він виглянув в коридор та побачив, як ОСОБА_14 лежить на підлозі в коридорі, а ОСОБА_13 наносить їй удари ногами та руками в область голови та тулубу. Всього ОСОБА_13 наніс ОСОБА_14 не менш ніж 5 ударів, він злякався та забіг до кімнати, де закрив двері на замок. Далі, він почув чоловічий голос «Вітя, досить, ти її вб`єш» та він почув, що ОСОБА_13 з невідомим йому чоловіком пішли. Після чого, він одразу вийшов з кімнати, закрив двері, затягнув ОСОБА_14 в квартиру, положив її в коридорі, під голову положив подушку, при цьому, він бачив, що ліва частина обличчя ОСОБА_14 вся набрякла, в гематомах, набрякли губи та набряк лівого ока, далі він пішов спати. 4 квітня 2023 року приблизно о 6 год. ранку він прокинувся та побачив, що ОСОБА_14 лежить так, як він її поклав та хропе, далі він подумав, що вона хрипить. Далі, приблизно о 8 год. він прийшов додому до колишнього чоловіка ОСОБА_14 та попросив в нього телефон для того, щоб викликати поліцію та швидку, після цього, її було госпіталізовано (а.с. 20-21); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 4 квітня 2023 року, з якого випливає, що 3 квітня 2023 року приблизно о 18 год. він зі своїм знайомим ОСОБА_13 пішли додому до ОСОБА_14 в квартиру АДРЕСА_3 . Після того, як ОСОБА_14 відкрила їм двері, ОСОБА_13 почав кричати «де ОСОБА_16 ?», на що ОСОБА_14 відповіла, що він пішов. Після цього, ОСОБА_13 наніс ОСОБА_14 удар кулаком правої руки в області лівої частини обличчя, від чого вона впала на підлогу тамбуру, а ОСОБА_13 наніс ще приблизно 2-3 ударів правою ногою в область обличчя та голови Ірини, після чого вона стала хрипіти та він став відтягувати ОСОБА_13 від неї та говорити «Вітя досить, ти її вб`єш». Коли ОСОБА_13 наносив ОСОБА_14 удар по обличчю кулаком, на його руках були одягнуті шкіряні рукавички чорного кольору (а.с. 23-24); лікарським свідоцтвом про смерть №1809 від 5 квітня 2023 року, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_11 є набряк головного мозку, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, закрита внутрішньочерепна травма (а.с. 38).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи про недоведеність вини на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризику переховування від органу досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цього ризику підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких умисних корисливих злочинів проти життя та здоров`я особи, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, існує ризик переховування від органу досудового розслідування.

Суворість можливого покарання на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (заява № 33977/96, § 80), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце реєстрації на тимчасово окупованій території - в Кам`янсько - Дніпровському районі Запорізької області, що може спонукати останнього до спроб переховуватися на вказаній території.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлений слідчим суддею ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтований та підтверджений, а доводи апеляційної скарги в цій частині спростовані вищевказаним.

Доводи захисника з приводу того, що підозрюваний раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на позитивну характеристику стосовно ОСОБА_7 не підтверджуються жодними доказами, а тому не може бути враховано апеляційним судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 7 квітня 2023 року), якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 2 червня 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 214720 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 336/3080/23