Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/1001/2023 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 357/487/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0003645 від 26 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Судом скасований арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року, вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду 26 листопада 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_9 , під час розпиття спиртних напоїв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою протиправного заподіяння смерті останньому, тримаючи в руці ніж, умисно наніс ним численні удари в область шиї, по одному удару в область лівої та правої гомілки і правого плеча, два удари в область лівого плеча потерпілого.

Внаслідок сукупних умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: численних різаних ран шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та правої яремної вени з крововтратою; по одній крізній колото-різаній рані на обох гомілках та правому плечі, - від яких ОСОБА_9 помер на місці.

Вищевказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя, та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_9 настала від численних різаних ран шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та правої яремної вени з крововтратою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить обвинувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що суд неповно дослідив обставини справи, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного судового рішення, що викладені в обвинувальному вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

А саме, апелянт звертає увагу на те, що:

- показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на які послався суд у вироку, жодним чином не підтверджують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 . Дані особи не були безпосередніми свідками чи очевидцями досліджуваної події, не можуть підтвердити присутності потерпілого та обвинуваченого в квартирі останнього о 12 годині 26 листопада 2020 року, їх спільного розпивання спиртних напоїв, що між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 раптово виникли неприязні відносини і був конфлікт, Протилежні твердження сторони обвинувачення, що суд визнав доведеними, є лише припущеннями;

- показання ОСОБА_7 про те, що зранку 26 листопада 2020 року він та ОСОБА_15 вийшли з квартири підтверджується відеозаписом з камери спостереження, встановленій у дворі будинку обвинуваченого, з якого видно, що о 07 годині 42 хвилини ОСОБА_7 рухається від свого будинку;

- в ході кримінального провадження не встановлено та не доведено мотиву даного злочину;

- досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують винуватості ОСОБА_7 , а лише свідчать про його присутність в квартирі під час виявлення трупа ОСОБА_9 та про наявність слідів обвинуваченого на предметах домашнього використання;

- письмові докази та речові докази у справі, якими суд обґрунтував винуватість ОСОБА_16 , містять лише інформацію про час, місце скоєння злочину, а також про виявлення трупа потерпілого обвинуваченим у його квартирі, що останнім і не заперечувалося. Фактично вирок ґрунтується лише на тому, що в квартирі ОСОБА_7 було виявлено труп ОСОБА_9 , на шкарпетках, руках, штанах обвинуваченого було знайдено кров потерпілого. Однак, наявність крові потерпілого на речах обвинуваченого пояснюється тим, що він підходив до ОСОБА_9 , щоб оцінити його стан, і це підтверджується аудіозаписом його розмови з диспетчером служби «102». Знаходження трупа потерпілого в його квартирі ОСОБА_7 пояснив тим, що квартира не замикається, і це було підтверджено в суді показаннями його матері - свідка ОСОБА_11 ;

- суд надав вибіркову оцінку даним, які містяться у показаннях ОСОБА_7 в суді, аудіозаписі його розмови з диспетчером служби «102» за 26 листопада 2020 року, висновках експертів № № 812-753, 197, 201, 202, безпідставно залишивши поза увагою ті відомості із цих доказів, які не доводять, а навпаки спростовують причетність ОСОБА_7 до вбивства.

Зокрема суд безпричинно відхилив дані висновку експерта № 812-753, згідно з якими виявлені у потерпілого тілесні ушкодження були заподіяні протягом 40 хвилин до настання смерті. Такий висновок дає підстави вважати, що подія була довготривалою з елементами бійки. Крім того відповідно до висновку експертного дослідження № 753 на тілі ОСОБА_9 знайдено велику кількість тілесних ушкоджень. Водночас, за висновком № 92-ц, кров у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_7 не знайдена.

Також суд не врахував викладені у висновку експерта № 202 відомості про те, що на футболці ОСОБА_7 виявлена, серед інших, пляма крові з антигеном А і В, що не виключає можливість змішування крові від потерпілого ОСОБА_9 (з антигеном А) з кров`ю людини групи В (ІІІ). За змістом висновків експертів № 201 та № 197, на шкарпетках ОСОБА_7 і капцях, в яких він був затриманий, але які йому не належать, звідки опинилися в квартирі йому невідомо, та светрі ОСОБА_9 були виявлені, в тому числі, плями крові, що належать не потерпілому, а іншій особі. Кому саме належить виявлена кров у кримінальному провадженні з`ясовано не було. При цьому звертає увагу на те, що ОСОБА_7 був затриманий в день виявлення трупа потерпілого та знаходився в ІТТ. Однак, стороною обвинувачення не були взяті та досліджені його зразки крові.

З посиланням на наведене, зазначає про наявність обґрунтованих сумнівів в причетності ОСОБА_7 до умисного вбивства ОСОБА_9 .

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів і вимог своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав захисника, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, за клопотанням захисника дослідивши письмові докази у справі, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приписами ч. 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_9 , - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що в суді першої інстанції ОСОБА_7 своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що ОСОБА_9 знав з початку карантину через пандемію Covid. Вони зустрічалися, разом вживали спиртні напої. ОСОБА_9 у нього вдома раніше не ночував. 26 листопада 2020 року він ночував вдома. Приблизно о 08 годині ранку цього дня вони разом поснідали, вживали спиртні напої, потім попрощалися та розійшлися. Окрім нього і ОСОБА_9 у квартирі більше нікого не було. Куди саме пішов ОСОБА_9 йому не відомо. Він, обвинувачений трохи посидів, а далі нічого не пам`ятає, оскільки був у нетверезому стані. Пам`ятає, що потім прийшов додому і виявив труп ОСОБА_9 , він був порізаний та знаходився у кімнаті, яка ближче до входу у квартиру, в положенні головою до вікна, ногами до виходу. Двері його квартири не були зачинені на замок. Він зателефонував до поліції, до її приїзду положення трупа не змінював. Ніж у ванній кімнаті схожий на той, що був у нього. Біля потерпілого була кров. По кімнаті він ходив у шкарпетках, тому сильно вимастився кров`ю. Також кров була на його руках, на штанах і футболці, оскільки він торкався потерпілого. По приїзду працівників поліції він був затриманий в квартирі.

Хто скоїв вбивство ОСОБА_9 сказати не міг. Чому в ході розмови з диспетчером зі служби «102» представився ОСОБА_17 пояснити не міг також. За яких обставин утворилися ушкодження на його руках не пам`ятав.

В суд апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення.

Така позиція ОСОБА_7 , як і доводи його захисника ОСОБА_6 стосовно недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вбивства ОСОБА_9 , були предметом ретельної перевірки та аналізу, результати яких знайшли своє відображення у вироку.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї винуватості, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що висунуте йому обвинувачено доведено в повному обсязі сукупністю належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; даними, які містяться у протоколах огляду місця події від 26 листопада 2020 року з додатками, протоколах затримання та освідування ОСОБА_7 від 26 листопада 2020 року, протоколах огляду предметів від 27 листопада, 01, 02 та 23 грудня 2020 року; висновками проведених у справі експертиз, - повний зміст яких наведений у вироку.

За клопотанням захисника ОСОБА_6 письмові докази у кримінальному провадженні були повторно досліджені апеляційним судом.

Посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що показання ОСОБА_7 стосовно його непричетності до вбивства ОСОБА_9 підтверджуються долученим до справи відеозаписом з камери спостереження, на якому зафіксовано, що о 07 годині 42 хвилин 26 листопада 2020 року обвинувачений вийшов з будинку, є неприйнятними, оскільки ґрунтуються на вибіркових відомостях із цього доказу.

З протоколу огляду відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої по вул. Мельника в м. Біла Церква, від 01 грудня 2020 року слідує, що 26 листопада 2020 року о 07 годині 42 хвилини ОСОБА_7 дійсно вийшов з будинку АДРЕСА_3 , де проживав. Разом з тим, вже о 08 годині 02 хвилини цього ж дня обвинувачений повернувся назад (т. 2 а.п. 22-23, 24).

Те, що на указаних фрагментах відеозапису зображений саме ОСОБА_7 сторона захисту ні в суді першої інстанції, на під час апеляційного розгляду не заперечувала.

В ході безпосереднього дослідження зазначеного відеозапису колегією суддів, окрім зазначеного вище, також встановлено, що він триває до 14 години 00 хвилин 26 листопада 2020 року і до цього часу після повернення о 08 годині 02 хвилин ОСОБА_7 більше жодного разу камерою відеоспостереження зафіксований не був.

При цьому, висновком експертного дослідження № 753 від 13 січня 2021 року встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала протягом 12-24 годин до моменту дослідження трупа (дослідження розпочалося о 09 годині 10 хвилин 27 листопада 2020 року) (т. 1 а.п. 137-139). Водночас, за висновком експерта № 812-753 від 13 січня 2021 року, характер ушкоджень, наявність реактивних змін, дають змогу вважати, що вони заподіяні на протязі 40 хвилин до настання смерті ОСОБА_9 від численних різаних ран шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та правої яремної вени з крововтратою (т. 2 а.п. 14-15).

Наведені докази, що повністю взаємоузгоджуються між собою за хронологією подій, переконливо спростовують твердження захисту про відсутність обвинуваченого на місці події в момент вбивства ОСОБА_9 .

Окрім цього, висунута обвинуваченим на свій захист версія, що перекликається із доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 стосовно непричетності ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_9 , спростовується сукупністю логічно взаємодоповнюючих та взаємоузгоджених доказів у справі, достовірність та допустимість яких стороною захисту не заперечується, а саме:

- за змістом висновків експертів № 203 від 31 грудня 2020 року, № 200 від 14 січня 2021 року, № 202 від 18 січня 2021 року, № 201 від 09 січня 2021 року, кров потерпілого була виявлена не тільки на обох руках обвинуваченого, але й на його штанах, футболці, шкарпетках та капцях, в якій він був одягнений 26 листопада 2020 року під час затримання в квартирі (т. 2 а.п. 64-65, 50-52, 56-58, 53-55).

Виходячи з цього, твердження обвинуваченого та його захисника про те, що кров ОСОБА_9 на руках та одязі ОСОБА_7 у такій кількості з`явилася виключно через те, що він перевіряв стан потерпілого, коли виявив у квартирі вже мертвим, є непереконливими. З аналогічних підстав неспроможними є і доходи захисту про те, що під час затримання ОСОБА_7 взув не свої капці і їх походження у його квартирі йому не відомо;

- при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 (висновок № 273 від 28 листопада 2020 року) у нього знайдені характерні тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому променево-зап`ястковому суглобі, синця на правому променево-зап`ястковому суглобі, садна на тильній поверхні правої кисті, що могли утворитися 26 листопада 2020 року від дії тупих предметів (т. 2 а.п. 86-93);

- на вилученому в ході проведення огляду місця події ножі із синьою рукояткою (з ванної кімнати квартири ОСОБА_7 ) знайдені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію обвинуваченого (висновок № СЕ-19/111-20/595 29-Б від 05 січня 2021 року) (т. 2 а.п. 72-82) і на цьому ж ножі виявлена кров потерпілого ОСОБА_9 (висновок № 99/ц від 23 грудня 2020 року) (т. 2 а.п. 112-116). За висновком експерта № 219-мк від 12 січня 2021 року різані ушкодження, в тому числі на шиї потерпілого, які призвели до смерті, могли бути заподіяні даним ножем (т. 2 а.п. 86-93).

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що за висновками експертів № 197 від 29 грудня 2020 року, № 201 від 09 січня 2021 року, № 202 від 18 січня 2021 року на вилученому з квартирі светрі виявлені деякі фрагменти крові, яка не могла походити від ОСОБА_9 , що на вилучених у ОСОБА_7 шкарпетках і капцях в деяких плямах крові не виявлений антиген, властивий крові потерпілого, що на вилученій у ОСОБА_7 футболці виявлена пляма крові, що могла утворитися внаслідок змішання крові ОСОБА_9 та іншої особи, не спростовують обґрунтованості висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні. При цьому колегія суддів зауважує, що в ході досудового розслідування у ОСОБА_7 зразки крові не відбиралися, однак на повноту з`ясування суттєвих обставин справи це не вплинуло виходячи із сукупності представлених доказів у справі, про які згадано вище.

Також не породжує сумнівів у справі те, що в ході слідства не було проведено дослідження піднігтьового вмісті на руках ОСОБА_7 приймаючи до уваги, що на руках обвинуваченого та його одязі була виявлена кров потерпілого. Посилання ж захисника на те, що в піднігтьовому змісті на руках обвинуваченого кров не знайдена не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки таке дослідження і не проводилося.

Той факт, що ОСОБА_7 , представившись ОСОБА_18 , сам зателефонував до служби «102» і повідомив про наявність в квартирі трупу невідомої йому особи, яку він не вбивав, не є достатнім підтвердженням алібі обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , хоча і не були безпосередніми очевидцями події злочину, проте надали в судовому засіданні показання, які в більшості містять відомості про характеристику обвинуваченого, потерпілого та їх спосіб життя, взаємовідносини між собою та з іншими, у тому числі сусідами, що не перешкоджало суду їх використати при ухваленні вироку в сукупності із іншими письмовими доказами у справі. Твердження апелянта про те, що самі по собі показання потерпілого та свідків не доводять причетності ОСОБА_7 до злочину ґрунтуються на вибірковій оцінці захисником доказів у справі, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 94 КПК України, якими регламентована необхідність оцінки не тільки кожного доказу окремо, але і їх сукупності на предмет взаємозв`язку та об`єктивної достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Всупереч посиланню захисника в апеляційній скарзі, суд правильно установив мотив вбивства - на грунті раптово виниклих неприязних відносин в ході розпиття спиртних напоїв, виходячи із зафіксованої у протоколі огляду місця події обстановки злочину, виявленої в ході проведення експертиз кількості, характеру та локалізації нанесених ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Будь-яких переконливих доводів стосовно недоведеності указаного мотиву вбивства апелянтом не наведено.

Приймаючи до уваги наведене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла переконання про те, що висновки суду першої інстанції про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 за викладених у вироку обставин відповідають фактичним даним кримінального провадження та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, які є достовірними, належними і допустимими, а в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та в апеляційній скарзі не оскаржується.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4