ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000165 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суддею ОСОБА_1 ухвалою від 16.05.2022 року було вирішено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без задоволення та застосувати ч.6 ст.615 КПК України, оскільки матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська відсутні та неможливо забезпечити участь обвинуваченого в судовому засіданні, однак ухвалою від 03.01.2023 року він задовольняє клопотання прокурора, хоча матеріалів провадження в суді й досі не має.

Звертає увагу на те, що він з 24.11.2018 року перебуває під вартою за обвинуваченням у злочинах, які не вчиняв.

Стверджує, що в клопотанні прокурора зазначена неправдива інформація щодо його обвинувачення за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, оскільки до ЄРДР внесено відомості тільки за ч.2 ст.186 КК України.

Вказує на те, що в судовому засіданні ним було заявлено клопотання про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки ним було постановлено незаконну ухвалу 16.05.2022 року, також ним було заявлено про заміну захисника, однак суддя не дослухавши зазначене вийшов із зали суду.

Зазначає, що матеріали провадження відсутні, потерпілі не мають до нього претензій, а також, що його мати страждає на певні захворювання та потребує лікування.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2023 року, також визначено заставу в сумі 214 720 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, також враховано, що він зареєстрований у м. Краматорську.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від послуг свого захисника, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника, проти чого не заперечували обвинувачений та прокурор.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Краматорського міського суду Донецької області перебуває обвинувальний акт № 0000165 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема з Краматорського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до клопотання прокурора, ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 02.02.2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_6 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, в тому числі, про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані не в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу, судом правильно встановлена наявність ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у м. Краматорськ Донецької області.

Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не в повному обсязі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час (більше 3 років) перебуває під вартою, а саме з 25.11.2018 року по 19.01.2020 року та з 02.02.2021 року, відповідно до довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2022 року, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 до суду не надходили (а.п.17), також судом не враховано, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особисте зобов`язання, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, оскільки протягом року кримінальне провадження не розглядається, матеріалів, які б свідчили про такий ступінь ризиків, що вказує на можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», у рішенні ЄСПЛ від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», а також правовій позиції, викладеній у рішенні ЄСПЛ від 11 лютого 2021 року у справі «Куроченко та Золотухін проти України», - «не вжиття державою заходів для вирішення справи, зменшення негативних для заявника наслідків у результаті відсутності доступу до матеріалів справи, відсутність ухвалення остаточного рішення є порушенням права на справедливий розгляд справи протягом розумного строку».

Наданий прокурором під час апеляційного розгляду лист, з якого вбачається, що матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 було направлено поштою до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, не може бути взятий до уваги, оскільки відомості щодо надходження кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська поштою відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги наявність введеного на території України воєнного стану, колегія суддів апеляційного суду, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 03 березня 2023 року, яке полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 03 березня 2023 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі зобов`язання:

- прибувати до суду за першою вимогою на визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Копію ухвали направити на виконання до ДУ Житомирська установа виконання покарань №8 Міністерства юстиції України для звільнення ОСОБА_7 з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних керівників в кримінальному провадженні Краматорської окружної прокуратури.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4