УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 461/6372/22

провадження № 51-2139ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року стосовно нього,

встановив:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова 27 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, в якому останній, з посиланням на положення чинного законодавства та практику Верховного Суду, просив зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення, у зв`язку з участю у слідчих діях та участю у судовому розгляді іншого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 23 травня 2019 року по 06 грудня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 22 грудня 2020 року; з 18 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року; з 08 липня 2021 року по 17 грудня 2021 року; з 23 грудня 2021 року по 19 травня 2022 року; з 02 червня 2022 року по 23 червня 2022 року та з 14 липня 2022 року по дату набрання рішення суду у цій справі законної сили.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 27 лютого 2023 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання - без змін.

Засуджений, не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копію оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обгрунтованим.

Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК).

Так, за правилами ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що ухвала стосується питання, пов`язаного із виконанням вироку і постановлена відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень»КПК. Згідно зі ст. 539 цього Кодексу за наслідками розгляду клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к). Так, у цій постанові вказується, що за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2

ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У зв`язку з цим, доводи ОСОБА_4 , що стосуються істотних порушень вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, Суд не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути предметом касаційного розгляду в цьому провадженні відповідно до положень ст. 424 КПК.

Крім того, посилання засудженого на судову практику Верховного Суду є неспроможними, оскільки в зазначених у касаційній скарзі судових рішеннях вирішувалося питання щодо правомірності зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у межах касаційного провадження щодо перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених по суті справи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року стосовно нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3