Номер провадження: 11-кп/813/694/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Волинського району, села Рогожани, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2023 року з визначенням застави в розмірі 90 800 грн., а вразі її внесення з покладення на неї певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000539 від 07.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 19 лютого 2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, в частині продовження строку тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою

Зокрема, просить звільнити його з під варти з метою реалізації його бажання стати до лав ЗСУ..

Крім того, апелянт зазначає, що на даний час відсутні будь-які ризики, на які посилається прокурор.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в суді апеляційної інстанції до суду не прибули. Заяв про бажання приймати участь в розгляді справи до суду апеляційної інстанції не подавали.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 , підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного, корисного кримінального правопорушення, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, що вказує на стійкість його злочинних намірів і небажання стати на шлях виправлення, постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштований та неодружений, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про це, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку та відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Крім того, посилання апелянта про застосування ст.616 КПК України є безпідставними, оскільки даною нормою регламентовано порядок звернення з клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, саме до прокурора і вирішення цього питання віднесене до компетенції суду виключно за наявності клопотання прокурора.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду, та про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність певних ризиків та обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання його під вартою, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та ухвалення судового рішення не змінилися, підстав, які перешкоджають подальшому утриманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, якою відносно нього, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10