У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000194, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000194, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Подане клопотання захисник обґрунтовує наступним.
Основною підставою застосування стосовно солдата ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взття під варту була наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому діянні. Посилаючись на системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України та практики ЄСПЛ (зокрема рішень у справах «Мюррей проти Обєднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), аналізуючи наявні докази причетності ОСОБА_4 до інкримінованого діяння захисник звертає увагу суду на наступне:
-Жоден із свідків не5 стверджує про категоричність відмови від виконання наказу і припису вибути до зони бойових дій та мотивацію таких своїх дій.
-Протоколи допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з огляду на норму ст. 86 КПК України є недопустимими, оскільки зібрані не уповноваженою особою всупереч встановленого процесуального порядку і за своїм змістом не відповідають нормам КПК.
Щодо об`єктивної сторони, інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, то захисник вказує на те, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 29.09.2022 №224 про вибуття групи військовослужбовців до місця постійної дислокації в АДРЕСА_1 не зареєстрований у встановленому порядку. Зокрема дата і номер наказу написані рукописним текстом, що викликає сумнів у наявності оригіналу такого наказу і дає підстави вважати, що такий був підготовлений наспіх. Оцінюючи розпорядження т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 у вигляді припису про відрядження солдата ОСОБА_4 до зони бойових дій з точки зору відповідності його нормам чинного законодавства і відповідно обґрунтованість підозри слід зважити на таке:
-Солдата ОСОБА_4 на військову службу до 5-го стрілецького батальйону територіальної оборони (в/ч НОМЕР_1 ) було призвано незаконно, оскільки на день призову ОСОБА_4 не був ані військовозобов`язаним, ані резервістом, окрім того відповідно до наданих медичних документів за станом здоров`я був непридатним до військової служби.
Щодо суб`єктивної сторони, то умислу на непокору ОСОБА_4 не мав і жодним доказом таке не доведене. ОСОБА_4 неодноразово заявляв командуванню батальйону, що він не відмовляється вибути до зони бойових дій, але за станом здоров`я фізично не здатний виконати таке розпорядження і просив направити його на стаціонарне лікування до Львівського військового клінічного госпіталю.
Захисник також зазначає, що ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, з огляду на наступне:
-Всупереч вимогам законодавства при мобілізації ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано як особу, яка вже має досвід військової служби та має військову спеціальність, якій на день мобілізації вже присвоєно звання «солдат»;
-Призов по мобілізації було здійснено всупереч вимог п. 4 Указу №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оскільки ОСОБА_4 не належав до категорії військовозобов`язаних та резервісті;
- ОСОБА_4 не проходив військову службу та не здобув військово-облікової спеціальності, ніякої військової підготовки не мав, звання «солдат» останньому можна було присвоювати тільки після складення останнім Військової присяги у розумінні ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
Під час призову військово лікарського обстеження ОСОБА_4 не проходив, а лише було проведено опитування на стан здоров`я і останнього визнано придатним до військової служби, хоча за станом здоров`я до військової служби він був непридатним.
Пройшовши стаціонарне лікування та ряд медичних обстежень ОСОБА_4 було поставлено діагнози, які унеможливлювали проходження ним військової служби, проте численні звернення останнього з рапортами до командування в/ч НОМЕР_1 належним чином розглянуті не були.
Фактично підзахисний від виконання припису від 30.09.2022 виїхати до зони бойових дій не відмовлявся , а не зміг такий виконати в силу свого стану здоров`я.
Захисник також посилається на абстрактність та недоведеність стороною обвинувачення ризиків. Щодо особи підозрюваного то захисник також вказує на те, що останній має постійне місце проживання, сім`ю, двох неповнолітніх дітей та вагітну дружину на утриманні, при цьому майновий стан підозрюваного не дозволяє йому внести заставу, визначену слідчим суддею.
У судовому засіданні захисник підтримав подане ним клопотання з викладених у ньому підстав, а також додав, що підзахисний не мав наміру ухилятися від служби, разом з тим стан його здоров`я під час несення військової служби погіршився. ОСОБА_4 за власний рахунок проходив обстеження та лікування. Підзахисний позитивно характеризується, не вчиняв жодних правопорушень. Має сім`ю, двох дітей та дружину, яка у цей час вагітна третьою дитиною. Захисник також зазначив про недоведеність стороною обвинувачення недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до його підзахисного.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав подане захисником в його інтересах клопотання.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти поданого клопотання та просив суд звернути увагу на відсутність нових обставин, при зверненні захисника з даним клопотанням, що не відповідає вимогам ст.201 КПК України. Прокурор зазначає, що захисник фактично оспорює рішення суду, виражає незгоду з ним, що у свою чергу є підставою для апеляційного оскарження. Разом з тим не заперечував проти зменшення застави з огляду на наведені у клопотанні обставини.

Свідок ОСОБА_10 надала суду покази, в яких зазначила, що її чоловік дійсно має хронічні захворювання, у зв`язку з чим був переведений на легшу роботу. Після повернення із зони бойових дій тривалий час лікувався власним коштом, про що подано відповідні докази до клопотання. Повідомила також про свою вагітність.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Як слідує з матеріалів клопотання у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000194 від 06.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 Кримінального кодексу України.
У межах даного кримінального провадження 06 жовтня 2022 року у межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, а саме непокори - іншого умисного невиконання наказу, вчиненій в умовах воєнного стану.
07.10.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148 860, 00 грн. (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок).
Скориставшись наданою законом можливістю захисником підозрюваного ОСОБА_4 подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому захисник просить змінити обраний запобіжний захід відносно його підзахисного з тримання під вартою на домашній арешт.
При обґрунтуванні поданого клопотання захисник, порушує перед слідчим суддею питання обґрунтованості підозри, заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, посилається на неможливість його підзахисним сплатити обрану заставу та просить суд звернути увагу на ті обставини, за яких ОСОБА_4 не відмовлявся від виконання наказу та припису командування в/ч НОМЕР_1 , натомість не зміг виконати такий за станом здоров`я. Разом з тим захисник зазначає про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину умислу ОСОБА_4 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. У той же час ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК.
Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 1 ст. 201 КПК України передбачено право підозрюваного до якого застосовано запобіжний захід або його захисника звернутися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу: зміна обставин підозри, зменшення встановлених ризиків.
Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді.
Клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання. Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК, яка передбачає можливість у слідчого судді залишити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, без розгляду.
У зв`язку з цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного не повинна бути обумовлена тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний саме з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим/підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.
Слідчий суддя враховує, що на час розгляду клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, існували підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не вбачає за доцільне перевіряти обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, оскільки такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.
Разом з тим, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не були надані докази щодо майнового стану підозрюваного. Відтак слідчий суддя вважає за можливе дослідити майновий стан підозрюваного в тій мірі, яка може обумовити зміну запобіжного заходу або зменшення раніше визначеного розміру застави.
Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Водночас визначені у ч. 5 ст. 182 КПК України мінімальні і максимальні розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження.
Отже, КПК України пов`язує можливість забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та нівелювання ризиків кримінального провадження не самою заставою як видом запобіжного заходу, а заставою у відповідному розмірі, який визначається з урахуванням різних критеріїв, закріплених у ч. 5 ст. 182 та ст. 178 КПК України. Відповідно, зменшення чи збільшення розміру застави впливає на рівень таких гарантій і має бути пропорційним обставинам кримінального провадження, встановленим ризикам кримінального провадження, обов`язкам підозрюваного і стадії кримінального провадження. За таких умов зменшення або збільшення розміру застави може вважитися зміною запобіжного заходу (застави у відповідному розмірі) на запобіжний захід того самого виду (заставу), однак більшої або меншої суворості.
Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.
Так, органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (рішення ЄСПЛ у справі "Мангурас проти Іспанії" п. п. 78-80).
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, можливі наслідки від вчинення злочину, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема і майновий стан, слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні необхідно встановити заставу в межах двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з метою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, що становить 49 620 грн.
Досліджені матеріали додані до клопотання свідчать про те, що зазначений розмір застави, з однієї сторони, є цілком помірним для підозрюваного, з іншої - залишається необхідно високим для забезпечення ризику втрати цих грошових коштів у разі невиконання підозрюваним покладених обов`язків.
З огляду на викладене, клопотання захисника в порядку ст. 201 КПК України слід задовольнити частково та змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 шляхом зменшення розміру застави до 49 620 грн., з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. В іншій частині у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 176-178, 193-196, 201, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000194, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України задовольнити частково.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок).
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого,прокурора,суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі території Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора;
- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 04 грудня 2022 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 28.11.2022 о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1