Справа № 603/159/23
Провадження № 1-кп/603/29/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000067 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2023 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, учня 11 класу, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

законного представник неповнолітнього - ОСОБА_3

інспектора сектору ювенальної превенції Чортківського РВП Головного відділу національної поліції в Тернопільській області - ОСОБА_5

представника служби у справах дітей Монастириської міської ради - ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

У ОСОБА_3 , під час перебування за місцем проживання в АДРЕСА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у підсобному приміщенні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці м.Івано-Франківськ.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що власник домоволодіння та сторонні особи відсутні на його території, та що його злочинні дії ніким не будуть помічені, 07.03.2023 року о 21 год 30 хв ОСОБА_3 з метою введення в оману двох своїх знайомих, а саме ОСОБА_9 , який не був обізнаний у злочинному умислі ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , який через свій малолітній вік не усвідомлював злочинні дії ОСОБА_3 , попросив піти разом із ним на територію домогосподарства ОСОБА_8 забравши із її домоволодіння мотоцикл марки ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 на що останні, не будучи обізнаними в злочинному умислі ОСОБА_3 , погодились.

07.03.2023 року о 21 год 30 хв ОСОБА_3 разом із двома своїми вказаними знайомими, які не були обізнані в злочинному умислі останнього, прийшли до домоволодіння ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_4 де ОСОБА_3 пересвідчившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються не поміченими, будучи впевненим, що двоє його вказаних знайомих не усвідомлюють злочинність його дій, підійшов до підсобного приміщення у якому зберігався мотоцикл. У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив відкриття навісного замка заздалегідь заготовленим металевим ломом та проник в середину приміщення разом із своїми знайомими.

Перебуваючи в приміщенні, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи умисно та цілеспрямовано продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 здійснив заволодіння транспортним засобом - мотоциклом марки ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , викотивши його разом із своїми знайомими, які не були обізнані в злочинному умислі ОСОБА_3 за межі підсобного приміщення та відтягнули його за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме в АДРЕСА_3 .

Викраденим мотоциклом ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 . ОСОБА_3 в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 7 595 грн 30 коп.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом вчиненому з проникненням у підсобне приміщення.

Окрім цього, 08.03.2023 року, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ із 05 год ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовженого з 05 години 30 хв 26.03.2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, продовженого з 05 год 30 хв 25.04.2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, продовженого з 05 год 30 хв 25.05.2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, продовженого з 05 год 30 хв 23.08.2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, продовженого з 05 год 30 хв 21.11.2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, згідно з указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 затверджений Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 19.02.2023 року строком на 90 діб у ОСОБА_3 , обізнаного про факт дії на території України воєнного стану, під час перебування в АДРЕСА_3 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме електродвигуна, який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, доводячи його до логічного завершення, ОСОБА_3 , 08.03.2023 року о 21 год 00 хв, підійшов до огородженої території, що знаходиться по АДРЕСА_3 на якій розташований належний ОСОБА_11 житловий будинок із підсобними приміщеннями та діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою збагачення, безперешкодно зайшов на вказану територію домогосподарства та підійшовши до підсобного приміщення втілюючи у життя свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, із застосуванням фізичної сили відірвав металеву защіпку із дерев`яних дверей, після чого проник у підсобне приміщення, де шукав непридатні для прямого використання металеві вироби та їх частини, які втратили експлуатаційну цінність, щоб у подальшому здати їх на металобрухт.

Під час пошуків ОСОБА_3 виявив у підсобному приміщенні електродвигун, який на момент крадіжки знаходився в несправному стані та фактично складався з наступних металевих деталей, а саме корпусу вагою 35,1 кг, вентилятор охолодження електродвигуна вагою 0,900 кг, якір у зборі із шківом, кришкою, валовим підшипником та частиною задньої кришки вагою 29,3 кг, які є чорним металобрухтом, загальною вагою 65,3 кг, вартість якого станом на 08.03.2023 за кілограм становила 3 гривні 50 копійок та міді загальною вагою 3,9 кг вартість якої станом на 08.03.2023 за кілограм становила 230 гривень та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно ОСОБА_3 взявши у руки електродвигун покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

Внаслідок крадіжки електродвигуна ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 125 грн 55 коп.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у підсобне приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

29.03.2023 року між начальником Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_7 з одного боку та отримавши в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України згоду потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на укладення угоди, та законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_12 , за згодою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 , з іншого боку, у присутності захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Потерпілі - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не заперечували щодо укладення даної угоди між законним представником неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_12 , за згодою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 та прокурором про визнання винуватості, надавши відповідно до абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України згоду на укладення вказаної угоди.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_7 , законний представник підозрюваного - ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн та за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, буде призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становитиме 1700 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості при цьому врахувавши добровільне відшкодування ОСОБА_3 шкоди завданої ним потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 внаслідок незаконного викрадення майна, яке належить їм.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 29.03.2023 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєні злочини.

Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєні злочини у виді штрафу відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом із застосуванням ст. 69 КК України.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Крім того, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_13 , а узгоджене сторонами покарання відповідає положенням кримінального закону.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 29.03.2023 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Кримінальним правопорушенням потерпілим завдана матеріальна шкода на суму 1125 грн 55 коп та 7595 грн 30 коп яка відшкодована в повному обсязі.

В даному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна (ухвала Бучацького районного суду про арешт майна №595/381/23 від 15.03.2023 року та №595/394/23 від 17.03.2023 року).

Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:

-судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-23/3105-Д від 16.03.2023 року в сумі 1321 грн 46 коп;

-судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-23/3287-АВ від 28.03.2023 року в сумі 1510 грн 24 коп;

-судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-23/3286-Д від 24.03.2023 року в сумі 4908 грн 28 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.03.2023 року в кримінальному провадженні №0000067, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.03.2023 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн 00 коп.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.03.2023 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (тисячу сімсот) грн.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме за:

-судову дактилоскопічну експертизу №СЕ-19/120-23/3105-Д від 16.03.2023 року в сумі 1321 грн 46 коп;

-судову транспортно-товарознавчу експертизу №СЕ-19/120-23/3287-АВ від 28.03.2023 року в сумі 1510 грн 24 коп;

-судову дактилоскопічну експертизу №СЕ-19/120-23/3286-Д від 24.03.2023 року в сумі 4908 грн 28 коп, загальна сума яких складає 7739 грн 98 коп.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.03.2023 року (ухвала №595/381/23) та від 17.03.2023 року (ухвала №595/394/23) - скасувати.

Речові докази:

-мотоцикл марки ИЖ-П-ЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який належить ОСОБА_8 та який знаходиться на зберіганні на території арештмайданчика в СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського району Тернопільської області, за адресою: вул.Сагайдачного м.Монастириська Чортківського району Тернопільської області, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_8 ;

-мідну дротову обмотку із електродвигуна, яку було поміщено в сейф-пакет №WAR1726501;

-якір електродвигуна у зборі із шківом, кришкою, валовим підшипником та частиною задньої кришки, які поміщено в сейф-пакет №2091964;

-вентилятор охолодження електродвигуна, який поміщено в сейф-пакет № WAR1857201;

-корпус електродвигуна, який поміщено в сейф-пакет №2091965;

-металевий ломик, який поміщено в сейф-пакет № PSP4186020, що знаходяться в камері речових доказів ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1