СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4450/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Святошинського УПГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб легковий автомобіль, сірого кольору, марки «КІА» моделі «Sportage» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:: накласти обтяження з забороною його перереєстрації, зняття з обліку та відчуження або виїзду за межі України на час досудового розслідування.
Слідчий в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексута відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Разом з тим, з огляду на зміст клопотання, вказані вимоги закону не дотримані і, як наслідок, клопотання не містить відповідне обґрунтування необхідності арешту майна із зазначенням мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України та ризиків. Викладене вказує на те, що клопотання не відповідає вимогам закону щодо його змісту.

Також встановлено, що до теперішнього часу у даному кримінальному провадженні жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто арешт на майно, на яке просить накласти слідчий є майном осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а тому є третіми особами.

Згідно вимог ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен звертатися прокурор.

Разом зтим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить, вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

За таких обставин у слідчого судді відсутні законні підстави для задоволенню клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Святошинського УПГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1