Справа№ 953/7065/22
н/п 1-кп/953/1012/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002023 від 21.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гракове Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрованого та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації, а також будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, в ОСОБА_4 (з 26.04.2000 займається підприємницькою діяльністю; види діяльності: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; на території смт Шевченкове має у власності магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), наприкінці лютого 2022 року під час перебування за місцем свого фактичного проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ), виник злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави - агресора.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , перебуваючи на території смт Шевченкове в зазначений час, вступив у зв`язок із невстановленими представниками держави-агресора, які здійснили збройне захоплення смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області. За результатом проведеного діалогу, ОСОБА_4 отримав дозвіл та в період з кінця лютого до початку травня 2022 року продовжив здійснювати продаж товарів українського виробництва через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 на початку травня 2022 року, перебуваючи на території вказаного населеного пункту, вступив у зв`язок із невстановленими представниками окупаційної адміністрації держави агресора, за результатом чого отримав дозвіл на продовження здійснення продажу товарів українського та російського виробництва через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В подальшому, в липні 2022 року, перебуваючи на території вказаного населеного пункту, з метою легалізації провадження господарської діяльності при окупаційній адміністрації держави-агресора, ОСОБА_4 вступив у зв`язок із невстановленими посадовими особами т.зв. «податкової служби» при окупаційній адміністрації. За результатом чого, під час перебування у вказаному місці та часі, ОСОБА_4 написав заяву до якої долучив свідоцтво про право на заняття підприємницькою діяльністю та свідоцтво про право власності на магазин, а також надав відповідні документи щодо кількості найманих працівників, а також обсягу товарообігу, які в подальшому подав невстановленим представникам т.зв. «податкової служби» при окупаційній адміністрації.

Після подання вказаних документів ОСОБА_4 в липні 2022 року, перебуваючи на території смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області, від невстановленого представника т.зв. «податкової служби» при окупаційній адміністрації отримав документ, що посвідчував взяття на облік суб`єктів підприємництва на території смт Шевченкове та надання дозволу на провадження господарської діяльності на території вказаного населеного пункту у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави агресора, а також звільнення від оподаткування до кінця 2022 року.

Своїми умисними діями, які виразилися у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, створеними на тимчасово окупованій території, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.111-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, в повному обсязі, щиро розкаявся. Надав суду показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме зазначив, що він з 26.04.2000 займається підприємницькою діяльністю та тривалий час проживає в смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області. В березні 2022, у зв`язку з військовою агресією РФ, територіальна громада Куп`янського району Харківської області, в тому числі і смт. Шевченкове, була окупована підрозділами держави-агресора. З кінця лютого до початку травня 2022 року він продовжив здійснювати підприємницьку діяльність, зокрема, продаж товарів українського виробництва через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В липні 2022 року, перебуваючи в смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, від невстановленого представника так званої «податкової служби» при окупаційній адміністрації отримав документи, що посвідчують його взяття на облік суб`єктів підприємництва на території смт Шевченкове та надання дозволу на провадження господарської діяльності на території вказаного населеного пункту у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави агресора, а також звільнення від оподаткування до кінця 2022 року.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Обвинувачений та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, створеними на тимчасово окупованій території.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч.4 ст.111-1 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, одружений, який є фізичною особою-підприємцем, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я та поведінку до вчиненого злочину, характеристику, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, перебаченого санкцією ч.4 ст.111-1 КК України, та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст.75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

У п.19 постанови Пленуму №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Верховний суд України роз`яснив, що коли додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (частини статті) є обов`язковим, то в разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня .

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про можливість звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі ч.1 ст.75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, суд вважає за необхідне застосувати обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_4 права займатися підприємницькою діяльністю в межах строку, передбаченого санкцією ч.4 ст.111-1 КК України. Разом з цим, обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації належного йому майна, суд не застосовує, відповідно до ст.77 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 10 (десять) років, без конфіскації належного йому майна.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.12.2022.

Згідно п.п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1