ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3598/22 Справа № 242/2812/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, працюючого слюсарем в КП «Вода Донбасу», неодруженого, має малолітніх дітей - синів ОСОБА_9 23 серпня 2017 року та ОСОБА_10 24 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто процесуальні витрати на користь держави в сумі 3595, 90 гривень. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 квітня 2020 року по 25 березня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку, обвинувачений, 18 квітня 2020 року в період часу з 22.00 години до 00.00 години, більш точний час не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, крізь незачинене вікно проник у приміщення квартири за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де під час сварки, що виникла на побутовому ґрунті із ОСОБА_11 , з якою спільно мешкав за зазначеною адресою, керуючись раптово виниклим наміром, спрямованим на протиправне заподіяння смерті останній, відчуваючи особисту неприязнь до неї, навмисно наніс їй не менше 10 ударів кулаками рук по обличчю, також не менше 7 разів піднімав її за волосся та вдаряв головою об підлогу.

Смерть ОСОБА_11 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась множинними крововиливами обличчя, травматичної екстракції 1,2 зубів на верхній щелепі праворуч, 1,2,3 зубів на нижній щелепі ліворуч, забійної рани нижньої губи, перелому тіла нижньої щелепи, забою м`яких покровів голови, підапоневротичного крововиливу, субарахноїдальних крововиливів по всім поверхням обох півкуль головного мозку, крововиливу в обидва бічних шлуночках головного мозку, яка ускладнилась розвитком набряку головного мозку та легень.

На вказане рішення обвинувачений та захисник подали апеляційні скарги в яких просять:

- обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції, направивши справу на новий судовий розгляд. Вказує, що всі допитані свідки в суді першої інстанції обмовили і звели наклеп на нього своїми свідченнями. Також зазначає, що на нього зі сторони робітників поліції чинився тиск, так як він був в стані алкогольного сп`яніння та емоційно пригнічений подією, тому всі показання писав під диктовку працівників поліцій, та підписував всі документи;

- захисник просить скасувати вирок та винести новий. Не оспорює фактичні обставини правопорушення, наполягає на перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.2 ст. 121 КК України та зазначає, що він не бажав смерті потерпілій. В діях ОСОБА_8 відсутній прямий умисел на вбивство потерпілої.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, перевірених судом та наведених у вироку.

Так, сам факт смерті ОСОБА_11 від множинних ударів по обличчю та голові ніким не оскаржується та підтверджується висновками експертиз.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , пояснив, що він в кімнаті своєї квартири вдарив ОСОБА_11 один раз, після чого за волосся витягнув в іншу кімнату (зал), де вдарив її тричі по обличчю, від чого вона впала на підлого. Потім він взяв її за волосся і вдарив об підлогу ще рази три. По обличчю бив рукою, але чи кулаком точно не пам`ятає. Умислу на вбивство в нього не було.

Під час проведення слідчого експерименту та в суді обвинувачений підтвердив, що побив потерпілу вночі 19 квітня 2020 року та пішов з дому. Коли повернувся 20 квітня 2020 року він відкрив двері та виявив труп.

Згідно до висновків експертиз, смерть потерпілої ОСОБА_11 наступила 20 квітня 2020 року, через короткий проміжок часу до розвитку явищ шоку. Виходячи з кількості ушкоджень, виявлених на верхніх та нижніх кінцівках можна припустити, що вони утворились від нанесення у сукупності не менш 30 впливів. Усі тілесні ушкодження було спричинено дією тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразились в ушкодженнях на тілі потерпілої.

Згідно до висновку експерта за результатами судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_8 локалізація саден по тильним поверхням пальців рук та їх характер свідчить о можливості їх виникнення у вказаний строк при нанесенні ним ударів пальцями рук, зложеними у кулак.

Згідно висновку експерта на одязі обвинуваченого ОСОБА_8 виявлені сліди крові, які належать потерпілій ОСОБА_11 .

Крім того, згідно висновку судово психіатричної експертизи, під час досліджуваних подій обвинувачений усвідомлював свої дій та керував ними.

Вказані докази узгоджуються між собою та з іншими доказами, що досліджені в судовому засіданні судом першої інстанції, а саме як матеріалами досудового розслідування, так і поясненнями обвинуваченого в суді, не містять суперечностей між собою, що могло б вплинути на висновки суду.

Оцінивши сукупність наведених доказів колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства доведена поза розумним сумнівом.

При цьому, версія обвинуваченого про те, що він не вчиняв вбивства, а викривальні свідчення надавав під тиском органу досудового розслідування є надуманою та викликана прагненням уникнути кримінальної відповідальності, оскільки саме обвинувачений вказав на спосіб, механізм вчинення ударів та її кількість, на його одязі була виявлена кров, а під час вчинення злочину у квартирі перебували лише він та загибла.

Обвинувачений повідомляє обставини та мотив вчиненого, при цьому жодного психологічного тиску на нього орган досудового розслідування не здійснює. Всі слідчі дії за його участю, зокрема слідчий експеримент проведені за участю захисника та понятих.

Крім того, слід зазначити, що вина обвинуваченого в повному обсязі підтверджена сукупністю досліджених судом та наведених вище доказів, тому сам факт визнання ним своєї вини жодним чином не вплинув та не міг вплинути на обґрунтованість висновків суду щодо вчинення ним вбивства.

При цьому, з метою вжиття всіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для перевірки заяви обвинуваченого про вчинення щодо нього злочину судом апеляційної інстанції надано доручення начальнику ДБР про перевірку зазначених фактів в порядку ст. 206 КПК України (а.с.44-46 том 3)

Вирішуючи питання про мету і спрямованість умислу ОСОБА_8 , а також обговорюючи позицію сторони захисту про завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та не бажання настання смерті, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 , наносячи множинні удари кулаками в обличчя та б`ючи зі значною силою (про що свідчить кількість та ступінь тяжкості наявних тілесних ушкоджень) потерпілу головою об підлогу, безумовно розумів, що заподіє смерть ОСОБА_11 та бажав цього.

Саме внаслідок його протиправних, умисних дій і наступила її смерть, що підтверджує спрямованість умислу ОСОБА_8 на заподіяння смерті іншій людині поза розумним сумнівом.

Таким чином, жодних підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст. 121 КК України не вбачається.

Призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення нових злочинів.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді