ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

Марчака ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000647 від 27.02.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2022 року.

Цим вироком, ОСОБА_6 , - визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України і за його вчинення призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 НМДГ, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ЄУНСС №725/2115/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-кп/822/482/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 356 КК України

Доводи апеляційних вимог.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі з даним вироком суду не згідна та вважає його незаконним й таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції істотно порушено норми кримінально-процесуального законодавства, допущено однобічність і неповноту, ряд обставин взагалі не досліджено й не оцінено, а висновки суду, викладені у вироку, суперечать фактичним обставинам справи, вирок ухвалено на недопустимих доказах, на припущеннях суду та з грубим порушенням права особи на захист.

Зокрема, у відповідності до попереднього обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачувався у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу. Судом першої інстанції було проведено судовий розгляд за даним обвинуваченням, було досліджено письмові докази, відео, на які посилалась сторона обвинувачення, допитано потерпілу, обвинувачений згідно ст. 63 Конституції України відмовився давати покази, але суду пояснив, що він цього не робив і йому нема що пояснювати суду.

Після чого, 22.06.2022 року, суд перейшов до судових дебатів та було оголошено, що судове слідство по справі закінчене, а судове засідання відкладено для надання обвинуваченому можливості виступити з останнім словом.

Проте, виступ з останнім словом не відбувся, натомість секретарем судового засідання було викликано усіх учасників процесу та повідомлено, що прокурор має намір змінювати обвинувачення і 25.08.2022 року її підзахисному було вручене нове обвинувачення за ст. 356 КК України.

У зв`язку з чим, вважає, що прокурор вже не мав процесуальної можливості звернутися до суду зі зміною обвинувачення, так як судове слідство по справі було закінчене.

Проте, судом було проігноровано доводи сторони захисту та надано можливість прокурору звернутись до суду зі зміною обвинувачення, що є грубим порушенням вимог КПК України.

Окрім того, під час допиту потерпілої в суді та 22.06.2022 року, під час виступу в судових дебатах, остання чітко пояснювала суду, що вона немає претензій до обвинуваченого, і що вона не впевнена на сто відсотків, що підпал здійснив саме її чоловік, їй здається, що це зробив він.

При цьому, органом обвинувачення не надано жодного належного доказу, що підпал спільного майна подружжя здійснив саме обвинувачений. Крім того, сам орган обвинувачення, в обвинувальному акті зі змінами визнав, що дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Отже, умисне знищення або пошкодження шляхом підпалу майна, належного самому винному, не містить складу злочину.

У зв`язку з чим, не зрозуміло, яким саме окремим громадянином оспорюються правомірність дій, і якому саме громадянину було заподіяно значну шкоду.

Відповідно до змісту диспозиції ст. 356 КК України наявність суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди є обов`язковою умовою для встановлення складу самоправства. Таким чином, склад цього злочину - матеріальний.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок товарознавчої експертизи, яким був би констатований розмір завданих збитків.

Також звертає увагу, що в даному кримінальному проваджені відеозаписи з камер спостереження було отримано з грубим порушенням вимог КПК, а саме на підставі протоколу добровільної видачі та огляду від 26.02.2022 року, а тому відеозаписи зняті з камер відео нагляду є недопустимим доказом по справі.

Прокурор в своєму запереченні, з апеляційною скаргою сторони захисту не погоджується та вважає, що наведеними захисником обставинами в скарзі не обґрунтовано своєї позиції про незаконність та необґрунтованість вироку районного суду у зв`язку із істотним порушення вимог кримінального процесуального закону під час його ухвалення чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам, встановлених під час судового розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 на ґрунті тривалого особистого неприязного відношення до своєї дружини ОСОБА_9 , з якою перебував у зареєстрованому шлюбі, однак не підтримував фактичних шлюбних відносин, з метою умисного пошкодження (знищення) спільного майна, а саме транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , 26 лютого 2022 року близько 03:40 год. підійшов до вказаного автомобіля, що був припаркований неподалік житлового будинку по АДРЕСА_2 , маючи при собі посудину зі світлим нафтопродуктом та невстановлений предмет, який в подальшому використав для отримання полум`я, облив ліву передню частину корпусу автомобіля вказаною легкозаймистою рідиною та здійснив її запалювання джерелом відкритого вогню. Упевнившись, що в результаті своїх умисних дій сталося загорання автомобіля, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Займання передньої частини автомобіля призвело до непоправного ушкодження корпусу автомобіля та його моторного відсіку, що унеможливлює подальше використання транспортного засобу за призначенням. У зв`язку із чим, потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 212200 грн., так як вказаний транспортний засіб використовувався нею для забезпечення побутових потреб неповнолітніх дітей та придбаний за кошти, отримані потерпілою у якості соціальної допомоги при народженні дітей.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, які заподіяли значної шкоди інтересам власника.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_7 до початку апеляційного розгляду подала до суду клопотання про слухання справи без її участі та обвинуваченого ОСОБА_6 .. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та наполягала на її задоволенні з підстав зазначених в ній. Просила кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України закрити, а обвинуваченого виправдати.

Прокурор просив вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені стороною захисту без задоволення, вважаючи їх безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду, а вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та доведена повністю дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , з`ясувавши думку сторони обвинувачення кримінального провадження щодо заявлених апеляційних вимог адвокатом, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В правових позиціях викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 (з подальшими змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» - вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючи вимог ст.ст. 321-339 КПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Наведені обставини, а саме подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчиненого правопорушення, у відповідності до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають бути встановлені та зазначені у вироку суду. Висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Також, відповідно до позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 22.03.2018 року (справа №521/11693/16-к), якщо чіткість та конкретність викладення фактичних обставин скоєння злочину викликає сумнів, то вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону. При цьому суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Однак, як видно з вироку, при розгляді даної справи місцевий суд в повній мірі вказаних вимог закону не виконав, а тому постановлений ним вирок в повному обсязі не можна визнати законним та обґрунтованим.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні самоправства, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, які заподіяли значної шкоди інтересам власника, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_6 , суд першої інстанції покликається на встановлені в судовому засіданні докази, зокрема показання потерпілої ОСОБА_9 та досліджені письмові докази.

Проте, обвинувачений ОСОБА_6 впродовж розгляду справи в суді першої інстанції категорично заперечував вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, спочатку за ч.2 ст. 194 КК України, а згодом і за ст. 356 КК України, в силу ст. 63 Конституції України від надання показів відмовлявся, так як йому не було чого пояснювати суду.

Попри це, судом першої інстанції було проведено повний судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, було досліджено письмові докази, відео, на які посилалась сторона обвинувачення та допитано потерпілу ОСОБА_9 ..

Як вбачається з журналу судового засідання, після дослідження доказів 22.06.2022 року суд першої інстанції перейшов до судових дебатів та оголосив, що судове слідство по справі закінчене, а судове засідання відкладено на 25.08.2022 р. для надання обвинуваченому ОСОБА_6 можливості виступити з останнім словом.

При цьому, під час виступу в судових дебатах (22.06.2022) прокурором було обґрунтовано свою позицію щодо винуватості ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України з посиланням на досліджені докази та висловлено думку щодо призначення можливої міри покарання для обвинуваченого.

Попри те, 25.08.2022 р. прокурор заявив клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.2 ст. 194 КК України на ст. 356 КК України, надав учасникам нове обвинувачення та просив повернутися до дослідження доказів.

У зв`язку з чим, суд оголосив перерву в справі для ознайомлення сторонами із зміненим обвинуваченням.

19 жовтня 2022 року судове засідання було продовжено та з`ясовано в учасників чи будуть клопотання, доповнення в сторін, чого останні не заявили, після чого судове слідство було закінчено і оголошено судові дебати.

Так, згідно ч.1 ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Проте, суд звертає увагу, що клопотання про необхідність змінити висунуте особі обвинувачення прокурор може заявити до закінчення судового розгляду і видалення суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.3 ст. 363 КПК України, за відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

Тобто, закінчення судового розгляду означає, що в повному обсязі відбулося з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та їх перевірка доказами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що сторона обвинувачення - прокурор в даному кримінальному провадженні вже не мав процесуальної можливості звернутися до суду зі зміною обвинувачення, так як судове слідство по справі вже було закінчено, як і проведено судові дебати.

Більше того, ч.5 ст. 364 КПК України передбачено, що учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатися лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Попри те, як встановлено журналами судового засідання та технічного запису судового процесу, судом не досліджувалися докази щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні висунутого нового кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Більше того, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд не встановив самого факту скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а лише зазначив про те, що він обвинувачується у його вчиненні за обставин встановлених досудовим розслідуванням та раніше досліджених судом доказах при доведенні обвинувачення останнього за ч.2 ст. 194 КК України.

Тобто, суд при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними за зміненим обвинуваченням, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування, фактично не виконав свою процесуальну функцію та обов`язок відповідно до завдань кримінального судочинства шляхом перевірки додаткових доказів за зміненим обвинуваченням.

Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема вимог ст.ст. 91, ч.5 ст. 364, 374 КПК України, і такі порушення, на думку колегії суддів, є істотними відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Обвинувальний вирок, у такому вигляді, без встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження в будь-якому разі не може бути законним.

За таких обставин, оскаржуваний вирок районного суду відносно ОСОБА_6 не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим він підлягає скасування внаслідок встановлення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.

Порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2,10,13,15,16, ч.1 ст. 7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження доказів.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, апеляційна скарга сторони захисту підлягає до частково задоволення, а оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно усунути вказані протиріччя та порушення кримінального процесуального закону.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту. Судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України із дотриманням прав та законних інтересів усіх учасників судового провадження.

В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, й відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, п.3 ч.1 ст. 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ст. 356 КК України скасувати, а справу скерувати до районного суду на новий судовий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

В ОСОБА_10