Справа № 183/29/23
№ 1-кп/183/922/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

провівши в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ( в режимі відео конференції) підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001193 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецько їобласті, Заставнитський район, с. Дорошівці, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби НОМЕР_1

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 року №44 для проходження військової служби за мобілізацією, призначеного на посаду старшого водія - радіотелефоніста автомобільного відділення взводу забезпечення 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , присвоєно звання головний сержант.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Однак, головний сержант ОСОБА_3 , 27.10.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, незаконно вирішив тимчасово ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел,головний сержант ОСОБА_3 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу в районі АДРЕСА_2 , 27.10.2022 року, самовільно залишив місце служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця головний сержант ОСОБА_3 в період з 27.10.2022 р. по 02.11.2022 р., в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі головний сержант ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням своїх службових обов`язків до 02.11.2022.

02 листопада 2022 року ОСОБА_3 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно прибув до тимчасового місця дислокації підрозділу у с. Глушківка Куп`янського району Харківської області, та повідомив про себе і вчинений ним злочин.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 15 грудня 2022 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 який просив затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченими покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті службове обмеження строком два роки з відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання, врахувати, що він є військовослужбовцем, позитивно характеризується.

Обвинувачений ОСОБА_3 , висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

З урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є тяжким злочином. Разом із тим, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття останнього. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.69 КК України інше більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті службове обмеження строком два роки з відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України інше більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті службове обмеження строком два роки з відрахуванням суми грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 грудня 2022 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Операції об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, інше, більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції статті як службове обмеження строком два роки з відрахуванням 20 відсотків суми грошового забезпечення в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1