УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 139/991/19

Провадження № 51-259 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та затримання останнього. Залишено щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком 05 липня 2019 року близько 15:00 год (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 прийшов до річки в с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області неподалік садиби ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де побачив малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи умисно, достовірно знаючи про малолітній вік

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 покликав останню до себе та, скориставшись своєю фізичною перевагою, відсутністю сторонніх осіб та вразливим станом малолітньої ОСОБА_7 , яка в силу відсутності розуміння характеру і значення направлених проти неї протиправних дій не могла протидіяти та чинити йому опір, ввів до її піхви палець своєї руки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 225/98 від 19.07.2019 у

ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, група подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень. Розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти цього розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України, а саме як вчинення дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, - зґвалтування, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суди безпідставно дійшли висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, оскільки судові рішення ґрунтуються виключно на показаннях потерпілої й на інших неналежних чи недопустимих доказах.

Наголошує на тому, що саме покази потерпілої малолітньої ОСОБА_7 та відсутність інших доказів у справі стали підставою для ухвалення спершу судом першої інстанції 03 липня 2020 року виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 , який потім було скасовано.

Посилається на те, що суд першої інстанції під час нового судового розгляду необґрунтовано врахував показання потерпілої малолітньої ОСОБА_7 , яка змінила свої покази та надала недостовірні пояснення, а суд взяв їх за основу без наявності інших доказів, у зв`язку з чим безпідставно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 .

Стверджує, що апеляційний суд, належним чином не перевіривши доводи, наведені у скарзі захисника, безпідставно відмовив в повторному допиті потерпілої малолітньої ОСОБА_7 та необґрунтовано відмовив у задоволенні його апеляційної скарги. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, що підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину в цілому.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на його думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував доводів його апеляційної скарги, поданої на вирок суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року вбачається, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 за змістом здебільшого є аналогічними доводам його касаційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги, обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема винуватість ОСОБА_5 підтверджується покладеними в основу вироку показаннями потерпілої малолітньої ОСОБА_7 , наданими безпосередньо в судовому засіданні, яка пояснила, що влітку, коли вона гостювала у дідуся та бабусі, дядько ОСОБА_8 кликав її до ярка, де засунув їй мізинець до статевих органів, після чого в неї з`явилась кров на спідній білизні. Про те, що забруднилась білизна, вона розповіла бабусі. Підтвердила, що дядько ОСОБА_8 наказував їй нікому про це не говорити.

При повторному допиті вона підтвердила, що дядько ОСОБА_8 грався з нею, чіпав мізинцем, вказавши на статеві органи, від чого потерпіла відчула біль. Прибігши від річки до подвір`я, вона поскаржилась бабусі, що у неї кров на трусиках. Крім того, розповідала про це братику, сестричці та мамі.

Також місцевий суд дослідив покази законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОСОБА_12 , які узгоджуються з показаннями потерпілої малолітньої ОСОБА_7 .

Окрім того судом першої інстанції були досліджені письмові докази, які перелічені у змісті вироку і яким суд дав належну правову оцінку. Серед них:

рапорт ст. ДОП СП Мурованокуриловецького відділу поліції ОСОБА_13 , зареєстрований за №678 від 08.07.2019, згідно з яким на його мобільний телефон № НОМЕР_1 зателефонував головний спеціаліст у справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_14 , яка повідомила, що 06.07.2019 року до директора районного центру соціальних служб для сім`ї дітей і молоді ОСОБА_15 надійшло анонімне звернення з с. Житники Мурованокуриловецького району (як встановлено в судовому засіданні, повідомлення надійшло від ОСОБА_16 , якій про обставини стало відомо від ОСОБА_17 ) про те, що у малолітньої ОСОБА_7 на спідній білизні були чітко виражені плями бурого кольору, схожі на кров. Малолітню ОСОБА_7 було доставлено до Мурованокуриловецької ЦРЛ для обстеження лікарем акушер-гінекологом;

протокол огляду місця події від 10.07.2019 та фототаблиця до нього, згідно з яким оглянуто садибу по АДРЕСА_1 , де на штахетах виявлено дитячі плавки, які в ділянці паху мають сліди бурого кольору. Їх вилучено та упаковано в спецпакет і опечатано;

акт судово-медичного обстеження неповнолітньої ОСОБА_7 №209 від 09.07.2019, згідно з яким експерт ОСОБА_12 виявив у неї такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, групу подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень. Повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти цього розриву та гіперемією слизової навколо цих ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви.

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви ухваленого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження й дати правильну оцінку вчиненому.

Зокрема, суд апеляційної інстанції перевірив доводи захисника щодо недостовірності показань потерпілої малолітньої ОСОБА_7 та зазначив, що допит малолітньої потерпілої було проведено судом першої інстанції з дотриманням правил, передбачених статтями 352, 353, 354 КПК України, у присутності психолога, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань малолітньої потерпілої недопустимим чи неналежним доказом, а також не вбачає підстав для сумніву у достовірності висновків психолога.

Вінницький апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника, й обґрунтовано залишив її без задоволення, а вирокМогилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року - без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3