Справа № 331/3378/21
Провадження № 1-кп/331/134/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у судовому засіданні, в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001434 від 24.09.2020 року, №0000288 від 19.08.2020 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування, та взяті до уваги при обранні запобіжного заходу під час судового розгляду продовжують існувати, свідки, потерпілі в судовому засіданні не допитані, обвинувачений є особою раніше засудженою, місце реєстрації та проживання якого є на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим більш м`який запобіжний засіб не зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Захисник у своїй промові просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання. Звернув увагу суду на той факт, що потерпілі вкотре не з`являються для допиту у судове засідання та не надають оригінали документів, для підтвердження інкримінованого розміру викрадених грошових коштів. Така поведінка потерпілих нівелює ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, та призводить до затягування розгляду кримінального провадження.

Через канцелярію суду захисником було подане письмове клопотання про зменшення розміру застави, визначеної як альтернативи під час продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи клопотання зазначає про те, що обвинувачений уже тривалий час знаходиться під вартою, у зв`язку із чи позбавлений можливості працювати і таким чином заробляти собі на життя. У обвинуваченого є лише матір-пенсіонерка, крім того, у обвинуваченого відсутнє майно, яке можна продати для того щоб сплатити заставу (будинок знаходиться у м Сєвєродонецьк, що є окупованою територією). Фактично, збереження високого розміру застави позбавляє ОСОБА_4 реальної можливості скористатися своїм правом на внесення застави, як альтернативи до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2021 до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2021 у підготовчому судовому засіданні судом було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком до 28 серпня 2021 року включно. В подальшому ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжене через існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, судом неодноразово зменшувався розмір застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, на теперішній час не відпали.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є особою раніше засудженою, не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, офіційне місце реєстрації та проживання знаходиться за межами Запорізької області.

Наявність ризику переховування від суду підтверджується тим, що обвинувачений оголошувався у розшук у цьому кримінальному провадженні, міцних соціальних зв`язків на території м. Запоріжжя не має, місце проживання знаходиться на тимчасово окупованій території. Крім того, судом також оцінюється як високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, оскільки предметом розгляду цього провадження є два злочини, більш того, ОСОБА_4 раніше також притягався до кримінальної відповідальності.

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих, оскільки вони у судовому засіданні не допитані, характер інкримінованого злочину (пов`язаний із застосуванням насильства) додатково підтверджує наявність такого ризику

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання про зменшення розміру застави, як альтернативи до застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Істоміна проти України» суд визначає розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, іних даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Застава має на меті не гарантувати відшкодування шкоди,завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи у судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Таким чином, з огляду на той факт, що обвинувачений уже деякий час перебуває під вартою, має лише матір, суд вважає за можливо частково зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 14 березня 2023 року включно.

Встановити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 214 720,00 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) грн., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-повідомити письмово прокурора та суд протягом доби після звільнення про засоби зв`язку (номер телефону) та адресу місця проживання;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку протягом 24 год.

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з меж міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали встановити до 1 березня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошений 16 січня 2023 року о 14 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1