Справа № 439/2019/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/550/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання, тобто з 16 листопада 2021 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 19.500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання з арештом майна та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , 1 травня 2020 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що супроводжувалося заподіянням тілесних ушкоджень та пошкодженням майна потерпілого, нахабно, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності з надуманих міркувань щодо неприязних відносин, безпричинно, умисно, у присутності інших громадян, які проходили у вказаний час, по вулиці Л.Українки в м. Броди, почав висловлюватись нецензурною лексикою та погрозами вбивством і фізичною розправою при цьому, тримаючи у руках складний ніж із рукояткою коричнево-червоного кольору (заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет). В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, шляхом вільного доступу, проник на господарство потерпілого ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, тримаючи в руках складний ніж із рукояткою коричнево-червоного кольору, та, виражаючись нецензурною лайкою, та погрозами фізичної розправи щодо потерпілого ОСОБА_9 , почав із значною силою стукати рукояткою від складного ножа по склу вхідних дверей житлового будинку на території вказаного господарства. Потерпілий ОСОБА_9 , який перебував у вказаному будинку, відчинив двері житлового будинку та ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства проник у середину житлового будинку та між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зав`язалася шарпанина, яка супроводжувалась зі сторони ОСОБА_6 нецензурними висловлюваннями, погрозами вбивства потерпілого та намаганнями завдати тілесних ушкоджень потерпілому складним ножем із рукояткою коричнево-червоного кольору та пошкодженням майна потерпілого, зокрема: в момент спроби потерпілого викликати працівників поліції з метою припинити протиправні дії ОСОБА_6 , останній вирвав мобільний телефон з рук потерпілого та жбурнув до підлоги, в результаті чого розбив його. Попри намагання потерпілого припинити протиправні дії ОСОБА_6 останній їх уперто не припиняв та в ході конфлікту жбурнув в потерпілого керамічною чашкою, яка потрапила в голову потерпілого, чим заподіяв тілесні ушкодження останньому у вигляді одного синця на чолі справа. Вказані тілесні ушкодження відповідно до висновку проведеної судово-медичної експертизи, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказані протиправні дії ОСОБА_6 тривали близько 10-15 хв. та були припинені працівниками поліції, які прибули на виклик очевидців події.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року та виправдати його за ч. 4 ст. 296 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та винесеним з грубим порушенням кримінального та кримінального процесуального законодавства, з порушенням його конституційних прав та презумпції невинуватості. Зокрема, зазначає, що суд ухвалив вирок без перевірки його показань та обставин, про які він повідомив у суді, не вмотивував відхилення його слів та безпідставно відмовив у допиті свідків, про допит яких заявляв його адвокат.

Як зазначає апелянт, свідки підтвердили б, що його дії не були безпричинними, оскільки саме дії потерпілого ОСОБА_9 були протиправними і спонукали його реагувати на них.

Обвинувачений також стверджує, що у нього не було ножа, цей ніж у справу підсунули працівники поліції. Зазначає, що ніж не може тримати у правій руці через його фізіологічні вади, оскільки мав операцію і у нього пошкоджене сухожилля на долоні та на пальцях руки. Наведене не дозволяє йому навіть стиснути кулак або затиснути у ньому певні предмети.

Апелянт не заперечує, що у будинку ОСОБА_9 сварився з ним, вони кидались посудом, про причини цих дій він зазначив у суді, однак у вироку цього не зазначено.

На переконання обвинуваченого, задоволення цивільного позову на суму 19 500 гривень є взагалі не обґрунтованим. Вважає, що ця сума взагалі необґрунтована потерпілим. При цьому не враховано, що у нього є четверо неповнолітніх дітей.

В подальшому обвинувачений також подав доповнення до апеляційної скарги, у яких зазначає, що саме ОСОБА_9 спровокував його на ці дії, оскільки останній пропонував наркотики його неповнолітньому синові.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, свої висновки щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував: показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 01.05.2020 приблизно о 17.00 18.00 год. він почув галас на своєму подвір`ї та через скляні двері побачив, що ОСОБА_6 кричить бігає та стукає у вікна та двері. Він відкрив двері, щоб з`ясувати цьому причину, після чого в будинок забіг ОСОБА_6 та почав влаштовувати безлад. В руках в нього був ніж з коричнево-червоною рукояткою. Він просив його сховати, однак ОСОБА_10 не реагував. Кинув в нього кріслом, кидався залізними решітками, каструлями, керамічною чашкою, яка попала йому в голову, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Крім цього, вирвав з рук і розбив йому телефон. Весь час нецензурно висловлювався, агресивно поводився і його неадекватна поведінка супроводжувалася погрозами. Зважаючи, що в нього в руках був ніж, потерпілий просив заховати його. В якийсь момент ОСОБА_6 двома пальцями заховав ніж у кишеню штанів, продовжуючи свою агресивну поведінку, що змусило потерпілого вибігти з приміщення, щоб викликати поліцію. Коли приїхали поліцейські ОСОБА_6 не заспокоївся, продовжував вести себе неадекватно, на зауваження не реагував, чинив опір працівникам поліції. Під час інциденту в будинку меблі, посуд, інвентар все було побито та потрощено. Декілька днів він взагалі боявся перебувати в будинку та жив у друга. Зазначив, що ОСОБА_6 не знає, ніколи не підтримував з ним жодних відносин, в неприязних відносинах з ним не перебував і не може пояснити його поведінку по відношенню до себе; показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що з нею по сусідству проживає ОСОБА_9 01.05.2020 десь всередині дня почула, що хтось голосно кричить і побачила чоловіка, одягненого в чорні спортивні штани, який забіг в будинок ОСОБА_9 . Із будинку було чути крики, складалося враження, що там відбувається бійка. Було чутно звуки битого посуду, падіння предметів побуту. Через деякий час вибіг ОСОБА_12 та попросив, щоб вона покликала чоловіка, але його не було, тому вона викликала поліцію. Ця ситуація змусила її хвилюватись за своїх дітей, бо звуки, які було чути, викликали відчуття небезпеки. А діти, які гралися на вулиці, від криків заховалися за будинок і були налякані; показаннями свідка ОСОБА_13 про те,що 01.05.2020 в післяобідню пору перебувала на вулиці та почула, що якийсь чоловік з криками направляється до будинку ОСОБА_12 , при цьому в нього в руках був ніж. Зайшовши на подвір`я до ОСОБА_9 , він голосно викрикував, стукав, вимагав, щоб йому відкрили двері. Коли потерпілий відкрив двері, то незнайомий тоді їй чоловік, якого вона впізнає у обвинуваченому ОСОБА_6 , заштовхав його в будинок, де продовжував конфліктувати при відкритих дверях. Крики, стукіт, грюкіт вона чула на вулиці, бо перебувала навпроти будинку потерпілого і бачила як все відбувається. Ніж, який вона побачила в руках обвинуваченого, викликав в неї відчуття небезпеки і вони разом з чоловіком сіли в автомобіль і в подальшому спостерігали за подіями з автомобіля. Через те, що невідомий був з ножем, чоловік викликав поліцію; показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він працює поліцейським. Коли 01.05.2020 перебував в наряді, то прийшло повідомлення, що невідомий чоловік забіг в приміщення будинку на АДРЕСА_3 з ножем і чути крики. Виїхавши за вказаною адресою, побачили конфлікт між двома чоловіками. Один з яких на їх зауваження не реагував, тому вони змушені були застосувати кайданки. В будинку все було порозкидано, побито, було чітко видно безлад; а також письмовими доказами: витягом з ЄРДР №0000178 від 02.05.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2020, з якого встановлено, що слідчий СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ОСОБА_15 прийняв усну заяву від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про погрозу вбивством; протоколом АЗ №160219 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 260 КУпАП від 01.05.2020, з якого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був затриманий 01.05.2020 о 18.45 год. для припинення правопорушення. Проведено особистий огляд та огляд речей, що були у затриманого в правій кишені спортивних штанів синього кольору «Reebok» та виявлено складний ніж із рукояткою коричневого кольору у складеному вигляді; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №234 від 01.05.2020. З висновку вбачається, що 01.05.2020 о 18.50 год. у приміщенні КНП «Бродівської ЦРЛ» лікарем ОСОБА_16 був оглянутий ОСОБА_6 . Згідно з висновком ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, без ушкоджень; письмовою заявою ОСОБА_9 від 01.05.2020 про надання працівникам поліції доступу до житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 01.05.2020, схемою та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що огляд проводився у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 . При огляді даного житла встановлено, що в будинку речі по приміщенні кухні розкидані, обстановка у кухні сильно пошкоджена та порушена. На землі знаходиться побитий посуд, а також побиті скляні пляшки. На меблевій кухонній стінці також виявлено побитий скляний посуд. З уламків розбитої чашки, яка знаходиться на керамічній плитці на землі, вилучено 3 сліди пальців рук, які перекопійовані на 3 ПЛС; протоколом огляду місця події від 01.05.2020, схемою та фототаблицею до нього, з яких встановлено, що вилучено складний ніж коричнево-червоного кольору, який виявлений в ході особистого обшуку ОСОБА_6 у правій кишені спортивних штанів синього кольору під час складання протоколу про адміністративне затримання; постановою про визнання предмету речовим доказом і прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 02.05.2020, якою визнано складний ніж з рукояткою коричнево-червоного кольору, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000178 від 02.05.2020; ухвалою слідчого судді від 06.05.2020, згідно з якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме складний ніж коричнево-червоного кольору, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , вказаний ніж поміщений у спецпакет № 3552115; висновком експерта № 67/2020 від 04.05.2020, відповідно до якого у ОСОБА_9 під час судово-медичної експертизи було виявлено один синець на чолі справа, один синець на тильній поверхні лівої стопи, які утворилися від дії тупих предметів, могли бути спричинені 01.05.2020 та відносяться до легкого тілесного ушкодження; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 07.05.2020 та фототаблицею до нього, з яких встановлено, що потерпілому ОСОБА_17 було пред`явлено чотири складні ножі у розкладному вигляді із накладками на рукоятці. Потерпілий ОСОБА_9 впізнав складний ніж з коричнево-червоною рукояткою, позначений табличкою під №2, при цьому заявив, що саме цим ножем ОСОБА_6 погрожував йому; постановою про визнання предмету речовим доказом і прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 07.05.2020, відповідно до якої складний ніж коричнево-червоного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000178 від 02.05.2020 та залишено на зберігання речових доказів Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області за адресою м. Броди, Майдан Свободи, 10; квитанцією №332 від 12.05.2020 про прийняття речових доказів у кримінальному провадженні № 0000178; протоколом огляду предмету від 19.05.2020 року із фототаблицею до нього, згідно з якими слідчий за участю інспектора-криміналіста провів огляд розкладного ножа, виявленого під час огляду місця події 01.05.2020. Розкладний ніж з коричнево-червоною рукояткою, який потерпілий впізнав, як такий, що мав при собі ОСОБА_6 в день вчинення кримінального правопорушення, був оглянутий у судовому засіданні в суді першої інстанції. При цьому ОСОБА_6 категорично заперечив, що це його ніж.
Досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, з чим погоджується і апеляційний суд.

На переконання колегії суддів, покликання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що його дії у відношенні до потерпілого не були безпричинними, а також те, що у нього не було з собою ножа, його підкинули працівники поліції, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не заперечував факту конфлікту, що мав місце між ним та потерпілим. При цьому причиною конфлікту ОСОБА_6 назвав те, що ОСОБА_9 пропонував наркотики його неповнолітньому синові. Водночас, обвинувачений зазначив, що з відповідною заявою у правоохоронні органи він не звертався, хотів особисто вирішити питання збуту ОСОБА_9 наркотиків неповнолітнім дітям.

Втім, незрозуміло чому ОСОБА_6 , якщо йому були відомі факти збуту наркотичних засобів неповнолітнім, не повідомив про це уповноважені правоохоронні органи, до компетенції яких належить, зокрема, боротьба з незаконним обігом наркотичних засобів. Більше того, виходячи з версії сторони захисту, обвинувачений взяв на себе повноваження зазначених правоохоронних органів, не маючи до них жодного відношення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Водночас, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У випадку, якщо особі стало відомо про вчинення кримінального правопорушення, вона відповідно до вимог ст. 214 КПК України, вправі звернутися з заявою, повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування.

Однак, ОСОБА_6 з жодною заявою про вчинення кримінального правопорушення до уповноважених державних органів не звертався, про будь-які факти незаконного збуту наркотичних засобів ні до, ані після вчинення ним кримінального правопорушення, не повідомляв. Відтак у суду наявні підстави вважати, що дії ОСОБА_6 , які виразились у проникненні на територію господарства ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , та всередину його будинку, а також нецензурних висловлюваннях, погрозах вбивством, нищенні майна та нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , були здійснені без будь-якої на те причини.

Так, здійснюючи апеляційний розгляд вказаної справи, колегія суддів, зокрема, виходить з того, що надавати правильну кримінально-правову оцінку хуліганству та відмежовувати його від інших кримінально караних діянь належить, зокрема, за об`єктом злочину і такою ознакою суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші об`єкти захисту. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з свавільного самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.

У контексті зазначеного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в п. 4 яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

При цьому згідно з п. 5 вказаної постанови, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань потерпілого та свідків, підстав для проникнення на територію господарства ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , та всередину його будинку, а також для нецензурних висловлювань, погроз вбивством, нищення майна та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , в обвинуваченого не було, такі дії були здійснені без приводу. Тобто ініціатором діяння був сам ОСОБА_6 , який, проявивши зневагу до законів та установлених у суспільстві правил поведінки, у присутності інших осіб, які також почували себе у небезпеці через поведінку обвинуваченого, з ножем у руках зайшов на чуже подвір`я, кричав, виражався нецензурною лайкою, стукав у вікна та двері будинку ОСОБА_17 , після цього забіг до будинку, трощив посуд та інше майно, кидався предметами, що потрапили йому під руку, в результаті чого наніс потерпілому легке тілесне ушкодження.

Колегія суддів погоджується з оцінкою дій ОСОБА_6 , наданою місцевим судом, адже обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки нахабної поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, і супроводжувалась особливою зухвалістю у виді безпідставного чіпляння до потерпілого, який перебував у себе вдома, з обвинуваченим незнайомий, жодних неприязних відносин з ним не мав, та виразилась у грубому порушенні громадського порядку, а саме: вживанні нецензурної лайки, погрозах, нищенні майна та заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження. При цьому колегія суддів бере до уваги також той факт, що у своїх показаннях свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які були очевидцями події, зазначили, що дії обвинуваченого змусили їх хвилюватись за себе та своїх дітей, адже звуки криків, битого посуду та падіння предметів побуту, які було чути, а також ніж у ріках обвинуваченого, викликали почуття небезпеки.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апелянта про те, що у нього не було з собою ножа, такий підкинули працівники поліції. Так, у своїх показаннях потерпілий ОСОБА_9 зазначав, що ОСОБА_6 забіг до його будинку з ножем у руках, рукоятка ножа була червоно-коричневою. Свідок ОСОБА_13 під час допиту вказала, що ОСОБА_6 , який з криками наближався до будинку ОСОБА_9 , мав у руках ніж, який викликав у неї почуття небезпеки; через те, що останній був з ножем, її чоловік викликав поліцію.

Як слідує з протоколу АЗ №160219 від 1 травня 2020 року про адміністративне затримання та протоколу огляду місця події від 1 травня 2020 року з фототаблицею до нього, у правій кишені спортивних штанів синього кольору «Reebok», в яких був одягнений ОСОБА_6 , виявлено складний ніж із рукояткою червоно-коричневого кольору у складеному вигляді, такий поміщено у спецпакет №3552116 та запечатано. Зазначені протоколи складені у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т. 1, а.с. 93, 113-118). Згідно з протоколом огляду предмету від 19 травня 2020 року, проведеного старшим інспектором-криміналістом Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_20 , предметом огляду є розкладний ніж, який на момент огляду знаходиться у складеному вигляді. Для зручності проведення огляду ніж було розкладено, останній складається з руків`я та клинка. Довжина ножа у складеному вигляді становить 110 мм, у розкладеному вигляді 196 мм. Основа руків`я металева, із двома дерев`яними накладками червоно-коричневого кольору, які кріпляться до основи однією заклепкою та гвинтом. У задній частині руків`я наявний наскрізний отвір діаметром 4 мм, в передній частині руків`я наявні металеві накладки сріблястого кольору із підпальцевою виїмкою. На одній зі сторін металевої накладки наявне кольорове зображення голови орла. У верхній частині руків`я, посередині, наявний пластинчастий фіксатор. Довжина руків`я становить 110 мм, товщина 18 мм, висота 27 мм. Клинок ножа товщиною 86 мм, товщиною 2,7 мм, ширина клинка у найширшому місці 22 мм. На п`ятці клинка з однієї сторони наявне клеймо у вигляді надпису «BODA Stainless» та зображення руки із піднятим великим пальцем. Також у верхній частині, ближче до обуху клинка, наявний наскрізний отвір у формі, наближеній до овалу (т. 1, а.с. 179-180). Зазначений ніж потерпілий ОСОБА_9 впізнав під час проведення такої слідчої дії як пред`явлення речей до впізнання, що стверджується відповідним протоколом від 7 травня 2020 року з фототаблицею до нього (т. 1, а.с. 123-128).

Наведеними доказами спростовуються твердження обвинуваченого про відсутність у нього ножа, з яким він забіг до будинку ОСОБА_9 . При цьому аргументи ОСОБА_6 про те, що відсутність ножа підтверджується його відмовою від підпису протоколу про адміністративне затримання, не заслуговують на увагу, оскільки останній вправі відмовитись від підпису протоколу, а сам факт відмови був засвідчений понятими, що відповідає вимогам закону. Стосовно оцінки обвинуваченим властивостей леза ножа, то ОСОБА_6 не володіє спеціальними знаннями у даній сфері.

Безпідставними є і твердження ОСОБА_6 про те, що він не може тримати ножа у правій руці через свої фізіологічні вади. Так, у суді апеляційної інстанції обвинувачений зазначив, що у 2013 році, через травму сухожилля, він був прооперований, після чого не може ні стиснути кулак, ні затиснути у нього якийсь предмет. Втім, з наявного у матеріалах справи вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 116, ч. 1 ст. 122 КК України; з урахуванням ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року, на підставі ст. 70 КК України, його призначене остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно з обставинами справи, 27 лютого 2014 року, у період з 21:00 до 21:40 год., на ОСОБА_6 з ножем намагався напасти ОСОБА_21 , однак той ніж у нього вирвав; після цього ОСОБА_21 почав ОСОБА_6 душити, однак він, перебуваючи у стані страху за своє життя, намагаючись захиститись, схопив ніж та заподіяв кілька ударів по тілу ОСОБА_21 ; від заподіяних ран останній помер. При цьому згідно з висновком судово-медичної експертизи №77/2014 від 30 квітня 2014 року, проведеної у кримінальному провадженні №000158, вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені поверхневі різані рани пальців рук, кистей, які є слідами загоєних ран від дії ріжучої кромки гострого предмету за 2-3 місяці до часу проведення експертизи. Зазначена експертиза була взята до уваги судом на підтвердження показань ОСОБА_6 про те, що він виривав ніж, яким йому погрожував ОСОБА_21 (т. 2, а.с. 7-14). Той факт, що ОСОБА_6 у 2014 році зміг вихопити у нападника ніж та заподіяти йому смертельні тілесні ушкодження, на переконання колегії суддів, спростовує його доводи про те, що з 2013 року він не може через фізіологічні вади тримати будь-який предмет у своїй правій руці. Окрім цього, стороною захисту не було представлено жодних даних, що в обвинуваченого справді була проведена операція на сухожиллі, яка позбавила його можливості повноцінно користуватися правою рукою.

За наведеного, колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого щодо неможливості користуватися правою рукою, як обрану ОСОБА_6 позицію захисту, оскільки його показання спростовуються зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Стосовно тверджень апелянта про безпідставну відмову у допиті свідків, яких просив допитати його захисник, колегія суддів зазначає таке. У судовому засіданні 17 лютого 2022 року судом було поставлено на обговорення клопотання прокурора про дослідження доказів, у якому, зокрема, було зазначено про допит свідків: ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . З зазначеним порядком дослідження доказів погодився і обвинувачений ОСОБА_6 , і його захисник ОСОБА_8 . Жодних клопотань про допит інших свідків, ніж ті, які зазначені у клопотанні прокурора, сторона захисту не заявляла.

При цьому клопотання захисника ОСОБА_8 , який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про призначення комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи у справі, було вирішене ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 16 травня 2022 року, у якій суд дійшов висновку, що стороною захисту потреба у призначенні такого виду експертизи не доведена, а тому у задоволенні клопотання відмовив. З вказаним рішенням погоджується і колегія суддів, адже стороною захисту не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт наявності у ОСОБА_6 вад руки, пов`язаних з оперативним втручанням.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли.

Водночас, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, домірним вчиненому. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає. При цьому покликання обвинуваченого на наявність у нього чотирьох дітей до уваги колегією суддів не береться, оскільки з наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження неповнолітніх ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що батьком таких є ОСОБА_26 , а батьком ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_27 . У суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 зазначив, що він є фізіологічним батьком цих дітей, однак у суду відсутні дані про те, що вони перебувають на утриманні обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо безпідставності стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілого, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Цих вимог закону при вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 місцевим судом дотримано.

Згідно з позовною заявою, потерпілий ОСОБА_9 просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при визначенні та обґрунтуванні стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди було враховано конкретні обставини провадження, докази, досліджені й оцінені в судовому засіданні, а також характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав потерпілий, час для відновлення ним своїх нормальних життєвих зв`язків. На підставі зазначених даних, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 19 500 гривень моральної шкоди.

На переконання колегії суддів, зазначений у вироку розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 , узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру й обсягу понесених потерпілим моральних страждань. Підстав для зменшення цього розміру немає.

Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині винуватості ОСОБА_6 , кваліфікації його дій та в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, обвинуваченим в його апеляційній скарзі не наведено.

Тому з урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що вирок місцевого суду є належно вмотивованими й обґрунтованим і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ньому наведено мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та положення закону, яким він керувався, постановляючи рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4