ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3887/22 Номер провадження 11-кп/814/1167/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2022 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.111-1 КК України до покарання у вигляді заборони протягом 10 років займатися діяльністю, пов`язаною з комерційним перевезенням громадян, а саме послуг "таксі".

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 18 серпня 2022 року приблизно о 08 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , під час надання послуг «таксі» та перевезення пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 із центру міста до зупинки «Красний колодязь» по вул. Незалежності в м. Мерефа Харківського р-ну Харківської обл. висловив публічні заклики до підтримки дій держави-агресора РФ, і невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло призначення обвинуваченому м`якого покарання, просить скасувати вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.111-1 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевим судом неправильно призначено ОСОБА_8 покарання, а саме зазначено в резолютивній частині вироку занадто вузького його формулювання, що призвело до пом`якшення кримінально-правового становища обвинуваченого.

Іншими учасниками провадження вирок не оскаржено.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу та просили призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.1 ст.111-1 КК України як публічні заклики громадянином України до підтримки рішень дій держави-агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.ч.1, 2 ст.382 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора щодо неправильного призначення місцевим судом ОСОБА_8 покарання, а саме зазначення в резолютивній частині вироку занадто вузького його формулювання, що призвело до пом`якшення кримінально-правового становища обвинуваченого, є обґрунтованими.

У силу п.3 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.420 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

У п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яким на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України визнається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом приписів ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Санкцією ч.1 ст.111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Покарання у вигляді позбавлення цього права має формулюватися таким чином, щоб обвинувачений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 при наданні публічних послуг учинив в умовах воєнного стану умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, пов`язане з поширенням у суспільстві публічних закликів до підтримки дій держави-агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення даного виду, на який спрямоване посягання, є внутрішня безпеки держави в двох головних сферах: функціонування конституційного ладу та діяльності державної влади.

Однак, місцевий суд наведене вище залишив поза увагою та, призначаючи ОСОБА_8 покарання у вигляді заборони займатися діяльністю, пов`язаною з комерційним перевезенням громадян - послуг "таксі", строком на 10 років, звузив сферу його застосування, оскільки таке формулювання покарання не позбавило обвинуваченого права займатись кримінально-протиправною діяльністю, пов`язаною зі здійсненням публічних закликів до підтримки дій держави-агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України в інших сферах діяльності, окрім як при здійсненні діяльності, пов`язаної з комерційним перевезенням громадян послуг «таксі».

Таким чином, судом першої інстанції закон України про кримінальну відповідальність застосовано неправильно, що призвело й до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, через це оскаржуваний вирок у частині призначення покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

При призначенні покарання колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, його ступінь суспільної небезпеки, виходячи з обставин вчинення, особу обвинуваченого, який не судимий (а.к.п.50), на обліку в лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.49), наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Ураховуючи наведені вище дані та обставини в їх сукупності, межі апеляційних вимог прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 слід призначити покарання - позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, на строк, який за своєю тривалістю є мінімальним.

Саме таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року в частині призначення ОСОБА_8 покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.111-1 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4