Справа № 473/136/23
Номер провадження 1-в/473/8/2023
УХВАЛА

Іменем України

"19" січня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська в режимі відеоконференції з ВК №72 заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Олешки, Херсонської області, громадянин України, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий 19.12.2017 року Цюрупінським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт; засуджений 09.02.2018 року Цюрупінським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Цюрупінського районного суду Херсонської області від 26.03.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком Цюрупінського районного суду Херсонської області від 09.02.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ВК №72, звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В судовому засіданні засуджений заяву підтримав та вказав, що відбував покарання в Дарївській ВК, яка після російської агресії знаходиться на окупованій території. До моменту окупації працював на адміністрацію та мав заохочення. Під час окупації піддавався утиску з боку російських солдат, оскільки має проукраїнську позицію та його батько перебуває у ЗСУ. Вказав, що з невідомих причин дані про його заохочення представниками Дарївської ВК не були внесені до реєстру. Зазначив, що не працює в ВК 72, так як отримав психологічну травму. Просив врахувати, що сам прибув до Миколаївського слідчого ізолятора, а також те, що зараз співробітничає з СБУ та викриває колаборантів.

Прокурор та представник ДУ ВК №72 заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений не працевлаштований, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу - не приймає, а в базах відповідного реєстру та матеріалах провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_5 за період відбування покарання мав заохочення та працював.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком 09.02.2018 року Цюрупінського районного суду Херсонської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Цюрупінського районного суду Херсонської області від 26.03.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком Цюрупінського районного суду Херсонської області від 09.02.2018 року покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що документи, окрім судових рішень, до моменту прибуття ОСОБА_5 до Миколаївського слідчого ізолятора не збереглися та відновити їх не вдалося.

Натомість є рапорт, що ОСОБА_5 прибув своїм ходом до Миколаївського СІЗО 14 листопада 2022 року.

Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 - 14 травня 2019 року, закінчення строку відбуття покарання 14 травня 2023 року.

Вказано, що під час тримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 01.12.2022 року ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72).

За період відбування покарання в ВК №72 засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має.

Як зазначено в характеристиці, наданій адміністрацією ВК №72, засуджений ОСОБА_5 у майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не має. Участі в суспільно-корисному житті відділення та диференційованих програмах не приймає, не вбачає в цьому необхідність. Спілкується із засудженими негативної спрямованості. У відділенні веде пасивний, пристосовницький спосіб життя.

За характером загалом спокійний. У відношення до представників адміністрації установи намагається бути ввічливим та коректним, грубих висловів в їх бік не допускає. Засуджений ОСОБА_5 загалом не конфліктний. Потребує контролю з боку адміністрації установи.

Правил санітарії та гігієни загалом дотримується. Позову за виконавчими листами та аліментами не має. У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує що згідно із ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, висновок суду про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися не лише на наявності умов, визначених ст.81 КК України в частині строків, які має відбути засуджений для застосування такої пільги, а й на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та вказують саме на виправлення засудженого.

Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 у ВК 72 не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт в даній установі чи в інших установах відбування покарання матеріали особової справи засудженого та характеристика - не містять. Характеризується засуджений в ВК 72 посередньо. Протягом періоду відбуття покарання в ВК 72 ОСОБА_5 заохочень та стягнень не мав. Участі в програмах виховного впливу та соціально-корисному житті відділення не приймав.

Перевірити факти про відбуття ним покарання та наявність заохочень до 14 листопада 2022 року, на які послався засуджений, - як суд, так і адміністрація ВК 72 позбавлені можливості.

Також обставини, на які вказує засуджений, - не є не обхідними умовами для застосування саме положень ст.81 КК України.

Таким чином, встановлені судом на підставі наявних матеріалів провадження дані про особу засудженого ОСОБА_5 та його поведінку за період відбування не свідчать про доведення всіх визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви засудженогоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1