Провадження №: 1-кс/752/1531/23
У Х В А Л А

Іменем України

27.02.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження №0002602 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 345 КК України справа №752/20780/20 провадження №1-кп/752/798/23,

встановив:

в провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження №0002602 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 345 КК України, справа №752/20780/20 провадження №1-кп/752/798/23.

21.02.2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила собі самовідвід, обґрунтовуючи свою заяву тим, що обвинувачена ОСОБА_4 систематично не з`являється в судові засідання, надсилає клопотання та заяви різного змісту, які не завжди узгоджуються з нормами КПК України. Суддя ОСОБА_3 вказує, що 21.02.2023 року у додатках до клопотання ОСОБА_4 надіслала копію заяви про вчинення кримінального правопорушення до ДБР, у якій просить перевірити чи підпадають дії судді ОСОБА_3 під відповідальність, передбачену ст. 127 КК України. Вказане, на думку судді ОСОБА_3 , свідчить про тиск на неї та вказує на перешкоджання виконання нею своїх професійних обов"язків і може викликати у стороннього спостерігача сумніви в її неупередженості. Крім того, суддя ОСОБА_3 вказує, що обставин, які б викликали сумнів у її неупередженості, передбачених національним законодавством немає. На думку судді ОСОБА_3 , з метою виключення будь-яких сумнівів у її безсторонності та неупередженості, з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади та уникнення подальших звинувачень в упередженості просить відвести її від розгляду кримінального провадження №0002602 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 345 КК України.

Сторони та учасники в судове засідання не з"явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Будь-які додаткові документи від сторін, учасників чи судді ОСОБА_3 до суду не надходили.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви про самовідвід судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 слід відмовити.

Суду не надано доказів фактичної наявності упередженості при розгляді суддею ОСОБА_3 кримінального провадження №0002602, зокрема, даних про отримання ДБР заяви ОСОБА_4 чи про внесення заяви про вчинення суддею злочину за заявою сторони до ЄРДР. Про відсутність таких обставин, визначених, зокрема, національним законодавством, зазначено і в заяві судді.

Відповідно суд, не вбачає підстав для наявності сумнівів у безсторонності та неупередженості судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаного вище кримінального провадження.

З урахуванням викладеного у задоволенні заяви судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суддя

ухвалив

в задоволенні заяви судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження №0002602 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 345 КК України справа №752/20780/20 провадження №1-кп/752/798/23, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1