Справа № 446/1788/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1104/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 446/1788/22 обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва російської федерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_9 відповідно до ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №0000135 щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 , 15 вересня 2022 року близько 01:30 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в м. Кам`янка-Бузька по вул. Гвардійська, Львівського району Львівської області, неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, та з метою завдання шкоди здоров`ю, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_9 один удар правою ногою у взутті в область поперекового відділу хребта, а саме в область нирки, з правої сторони, внаслідок чого останній впав лівою стороною тіла на землю з трав`яним покривом.

В подальшому ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий перебуває в лежачому положенні на землі, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень та скориставшись тим, що ОСОБА_9 не може чинити активного опору, наніс йому ще декілька, приблизно 3-4 удари ногою по тулубу з правої сторони.

Після того, в той момент, коли потерпілий самостійно намагався піднятись, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 один удар ногою у праву частину обличчя, внаслідок чого останній впав на землю з трав`яним покривом.

Внаслідок чого, ОСОБА_5 , у сукупності умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, за ознакою тривалості розладу здоров`я відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Закритий перелом 9-го ребра справа за ознакою тривалістю розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою провадження закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним нетяжким злочином, за вчинення якого не передбачено можливості звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням. Таким чином, не існувало обов`язкової об`єктивної умови для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України.

Окрім цього, суд не досліджував та не надав належної оцінки заяві потерпілого ОСОБА_9 про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження. Також суд помилково вказав на згоду прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням сторін, оскільки у підготовчому засіданні сторона обвинувачення не заперечували проти закриття саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.

Прокурор наголошує, що вказане є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а тому апеляційний суд вправі скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явивися. Захисник ОСОБА_8 , повідомив, що ОСОБА_5 мобілізований до лав ЗСУ. Учасники судового провадження не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

У ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що з обвинуваченим примирився та жодних претензій до нього не має. Не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України. Від обвинувачення відмовляється.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , пояснення захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до п.п.2,3,4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У пункті 2 частини 1 статті 413 КПК України зазначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Ухвалюючи рішення щодо ОСОБА_5 , суд першої інстанції звільнив останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_9 відповідно до ст. 46 КК України, та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 46 КК України від кримінальної відповідальності звільняється особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Як вбачається з кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, за яке передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України є умисним нетяжким злочином, а тому у суду першої інстанції не було законних підстав для застосування положень ст. 46 КК України через відсутність такої обов`язкової об`єктивної умови для її застосування, як вчинення проступку чи необережного нетяжкого злочину.

Разом з тим, як вбачається з письмової заяви від 18.11.2022, поданої потерпілим ОСОБА_9 у суді першої інстанції, останній зазначає про відмову від приватного обвинувачення та закриття кримінального провадження. Однак суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину та не надав їй належної оцінки.

У суді апеляційної інстанції потерпілий повторно подав заяву про відмову від приватного обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України. Повідомив суду, що наслідки відмови від обвинувачення йому зрозумілі.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі ч. 4 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_9 відповідно до ст. 46 КК України та закриттям кримінального провадження №щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, слід скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4