Справа № 625/423/14-к
Провадження № 1-кс/545/743/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2022 м. Полтава

Слідчий суддя Полтавського районного суду Полтавської області, ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, заяву ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

До Полтавського районного суду Полтавської області, 29.12.22р. надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000085 від 04.03.2013 року, з процесуальних дій під час розгляду справи та виниклої недовіри у обвинуваченого ОСОБА_3 до головуючого судді по справі.

Дослідивши матеріли заяви обвинуваченого, ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000085 від 04.03.2013 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно ч.1 ст.81 КПК України - у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Статтями 75-77 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь суддів в кримінальному провадженні, і є підставою для їх відводу.

Згідно з приписами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Процесуальні дій судді під час розгляду справи не можуть бути предметом для відводу судді.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві.

В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 року, Фей проти Австрії від 28.02.1993 року, Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996року - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тим більше, необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу.

При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими.

Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" ( De Cubber v . Belgium).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Слідчий суддя виходячи із сторони спостерігача вважає, що позиція заявника полягає в тому, що за час розгляду справи у нього виникла недовіра до судді ОСОБА_4 , та викладені обставини заяви можуть викликати сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

З урахуванням наведеного, відсутності підстав для самовідводу судді, але з метою уникнення будь - яких сумнівів у неупередженості судді, з підстав передбачених ст.75 п.4 КПК України, заявлений судді - ОСОБА_4 відвід вважаю за можливе задовольнити з метою найбільшого забезпечення обвинуваченому реалізації його прав при розгляді даного кримінального провадження, тому матеріали справи підлягають переданню до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. ст. 76, 80-81 КПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_4 , - задовольнити.

Передати справу № 625/423/14к, відносно гр. ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України на повторний розподіл для визначення судді до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Полтавського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1