14.12.22№ 336/5788/20
Пр. № 1-кп/336/304/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування і в підготовчому судовому засіданні застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений ухвалою суду від 21.10.2022 року до 20 грудня 2022 року включно.

Стороною захисту в порядку ст. 201 КПК України подано клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з посиланням на відсутність будь-яких фактичних даних, що виправдовували б ризики, на які посилається прокурор.

На відсутність ризику переховування від суду вказує наявність у обвинуваченого стабільних соціальних зв`язків, сім`ї, де виховуються п`ятеро дітей, що біологічно походять від обвинуваченого, та його постійне проживання разом з ними та їхньою матір`ю за однією адресою.

Ризик впливу на потерпілих та свідків в цьому провадженні спростовує той факт, що всі ці особи, більшість з яких відсутня в місті, допитані на стадії досудового розслідування.

Ризик вчинення інших кримінально караних діянь також носить ймовірний характер, потребує комплексного аналізу як негативних, так і позитивних даних про особу. Лише факт інкримінування обвинуваченому вчинення кількох злочинів, у вчиненні жодного з яких його не визнано винним за вироком суду, не дає підстав для констатації вказаного ризику.

Знищення, переховування та спотворення будь-яких речей, що мають значення для провадження, повністю виключає той факт, що всі належні до провадження предмети матеріального світу вилучені та зберігаються у відведеному для цього місці.

Окрім того, захисник зазначає, що само по собі перебування в умовах цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю звело б нанівець всі перелічені ризики навіть за умови їхнього існування.

У зв`язку з викладеним захисник і обвинувачений просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, визначивши в якості місця проживання ОСОБА_5 під час застосування домашнього арешту місце його постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 з покладенням на обвинуваченого обов`язків, що встановлені статтею 194 КПК України.

Прокурор заперечує проти зміни запобіжного заходу на більш м`який, застосовуючи ті ж самі доводи, якими обґрунтована його позиція при обговоренні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, та зауваживши на тому, що такі ризики, як: ухилення обвинуваченого від суду, продовження зайняття протиправною діяльністю, незаконного впливу на потерпілих, не втратили актуальності.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд виходить з такого.

Подання підозрюваним, обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу внормовано статтею 201 КПК України.

Право подання такого клопотання саме стороною захисту передбачає, що таке звернення має містити доводи на користь застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той, що обраний раніше, а підставами для зміни запобіжного заходу на менш суворий, на думку суду, є обставини, що свідчать про зникнення ризиків перешкоджання здійсненню кримінального провадження або їх зменшення.

Вирішуючи клопотання не на користь сторони, яка ініціювала його розгляд, суд виходить з того, що захисником не повідомлено жодних обставин, які свідчили б про наявність підстав для зміни запобіжного заходу, які виникли б після прийняття попереднього рішення про вжиття тримання під вартою або існували на час прийняття вказаного рішення.

Між тим суд бере до уваги ту обставину, що прокурор довів наявність ризиків перешкоджання обвинуваченим ефективному здійсненню кримінального провадження, зокрема, наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, продовження вчинення кримінально караних діянь, впливу на потерпілих.

Про ухилення обвинуваченого від суду свідчить усвідомлення ним суворості покарання, що буде призначене у випадку доведення його винуватості.

На ризик продовження вчинення кримінально караних діянь у сукупності вказують судимості обвинуваченого за злочини проти здоров`я особи, проти чужої власності, вчинені різними способами, повідомлення йому про підозру в цьому провадженні під час невідбутого покарання за попереднім вироком, а також повідомлення про підозру у вчиненні нового епізоду розбійного нападу під час звільнення обвинуваченого з під варти в ході судового розгляду провадження щодо нього за ч. 2 ст. 187 КК України.

На користь ризику впливу на потерпілих свідчить інформація прокурора про те, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є особами похилого віку, зазнали нападу в під`їздах будинків, де вони проживають, тому обізнаність обвинуваченого про місце помешкання потерпілих не позбавляє сенсу припущення цього ризику.

Таким чином, наведені судом обставини виправдовують продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу і не дають підстав для вирішення клопотання про застосування домашнього арешту на користь осіб, які його заявили.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182-184,193,196, 197, 331, 201, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9