ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/874/23 Справа № 209/1207/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 Огли

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

володільця майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року задоволено клопотання дізнавача про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які були виявлено 27.02.2023 р. під час обшуку місця події та вилучено в якості речового доказу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вилученим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні. Зазначено майно зберігає на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, що безумовно відповідає критеріям у ст. 98 КПК України, тому являється речовим доказом та мають доказову базу по кримінальному провадженні № 0000076 від 05.07.2022 р.

Зазначає, що з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може негативно вплинути на кримінальне провадження та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дізнавачем не наведено жодних підстав які б свідчили про доведену підробленість документу ані висновків експерта, ані доказів Вінницького сервісного центру МВС щодо невидачі вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Зазначає, що дізнавачем не долучено записи з боді-камер співробітників поліції; порушено підслідність, протокол огляду місця події складено неуповноваженою особою; не долучено відеозапис технічного засобу фіксації, який зазначено в протоколі огляду місця події від 15.03.2023 року.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СД ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000043 від 15.03.2023 року за ч.4 ст. 358 КК України, згідно якого встановлено, що 15 березня 2023 року приблизно о 17.03 годині, співробітниками поліції неподалік АЗС «Міх», розташованої за адресою: Єлизаветівське Шосе, 17, м. Кам янське Дніпропетровської області, зупинено автомобіль марки «ІЖ 2717», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовував підроблений документ, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

15.03.2023 відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0000043 та розпочато досудове розслідування за ч.4 ст. 358 КК України.

15.03.2023 року у період часу з 17:58 год. по 18:30 год. дізнавачем СД ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , зі згоди тимчасового володільця предмету ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд та тимчасове вилучення майна, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки «ІЖ 2717», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Вищевказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу поміщено до спец пакту PSP 2142638 та передано до ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: вул. Харківська 59, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, для проведення експертизи.

16.03.2023 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Задовольняючи зазначене клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які були виявлено 27.02.2023 р. під час обшуку місця події та вилучено в якості речового доказу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вилученим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні. Зазначено майно зберігає на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, що безумовно відповідає критеріям у ст. 98 КПК України, тому являється речовим доказом та мають доказову базу по кримінальному провадженні № 0000076 від 05.07.2022 р.

Перевіривши зазначені висновки слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги в частині існування правових підстав для накладення арешту на вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд апеляційної інстанції погоджується із таким рішенням місцевого суду, оскільки матеріалами, що долучені до клопотання, підтверджено існування підстав для накладення арешту на вказане майно.

Зокрема, як вбачається зі змісту клопотання слідчого, а також долучених до нього документів, вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення та зберегти на собі сліди його вчинення. Більш того, зазначене майно постановою слідчого визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на початковому етапі кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 березня 2023 року, потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, оскільки існували ризики того, що автомобіль може бути прихований, знищений чи пошкоджений, а також на ньому могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 07.04.2023 року на адресу суду надіслано копію висновку експерта від 31.03.2023 року, відповідно до якого вилучений бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів також не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, у разі якщо, на думку володільця (власника) майна у застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть відповідні обставини.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4