Справа № 331/839/22
Провадження № 1-кп/331/187/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 р. м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єди- ного реєстру досудових розслідувань за № 0001043 від 01.12.2021 р., з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвину-

вальним актом відносно ОСОБА_7 за ст.115 ч.1 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2023 р. про- довжений строк запобіжного західу у вигляді тримання під вартою до 16.03.2023 р.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`я-заний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У судовому засіданні прокурор звернулась до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передба-

чені ст.177 КПК України, які існували і під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник та обвинувачений щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою заперечували, вважають

за можливе змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

суд враховує наступне.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконан-

ня підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому

числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свід-

ка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) переш-

коджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наяв-

ності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження

матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відпо-

відній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обви-

нувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Суд враховує вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, вик- ладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. (справа «Харченко проти України»), кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також прак- тики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейсь-

кий суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для три- мання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забез-

печення поваги до особистої свободи.

Також, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підста-

вою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо вівернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оціню- ванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_7 , суд ви-

ходить із того, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у

виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, усвідомлюючи невідворотність покарання він може переховуватись

від суду, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, докази в даному кримі-

нальному провадженні не досліджені, не допитані свідки, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у виді

тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідає особі

обвинуваченого та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню

спробам незаконно впливати на потерпілу, свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином,

суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому обраного запобіжного за-

ходу на інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК Украї-

ни, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обви-

нуваченого ОСОБА_7 на 2 місяці до 13 травня 2023 року, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці до 13 травня 2023 р. включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , надіслати прокурору та Запорізькому слідчому ізолятору УДПС України в Запорізькій області за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8