Номер провадження: 11-сс/813/1715/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001100 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2022 року, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянина України,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2022 року продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави до 05.01.2023 року .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що захист не погоджується із даною ухвалою про повне її задоволення, як із тримання під вартою так і відсутнім розміром застави.

Слідчий суддя порушив норми процесуального права, невірно дав оцінку ризикам, що призвело до постановлення незаконного рішення слідчого судді.

Підозрювана раніше не притягалась до кримінальної відповідальності та має постійне місце проживання.

Зазначає, що тримання під вартою не може бути чинником стримання або запобігання злочинам, тримання під вартою є виключний запобіжний захід, а не постійно діючий для стримання осіб перед вчиненням нових злочинів.

Слідчий суддя не обґрунтував своє рішення, не обґрунтував ризики, а також не обґрунтував строк на який було продовжено строк запобіжного заходу.

Фактично у своєму рішенні слідчий суддя послався на попереднє рішення про обрання запобіжного заходу.

В ухвалі слідчого судді відсутня мотивувальна та обґрунтована позиція щодо розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, що порушує принцип обґрунтованості.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Підозрювана ОСОБА_8 клопотання про участь під час апеляційного розгляду не подавала.Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вбачається, що у провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження №0001100 в якому ОСОБА_8 05.10.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Постановою керівника Приморської окружної прокуратури від 28.11.2022 року продовжено строк досудового розслідування до 05.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2022 року у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.12.2022 року включно без визначення розміру застави з метою запобігання ризикам переховуватися від органу досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості в апеляційному порядку надавати оцінку ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу від 06.10.2022 року без визначення розміру застави.

До закінчення строку дії цієї ухвали досудове розслідування закінчити досудове розслідування у цьому провадженні не видалося можливим, про що свідчать матеріали провадження.

Ухвалою слідчого судді від 29.11.2022 року стосовно ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 05.01.2023 року.

Слідчий суддя продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного .

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної , слідчий суддя виходив із того, що існують обставини , які перешкоджають завершенню досудового розслідування, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та фактично врахував інші відомості, що передбачені ст. 178 КПК, дійшов висновку, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати , а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть цим запобігти ризикам.

В апеляційній скарзі захисником заявлена вимога про скасування ухвали слідчого судді та застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Твердження апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить із того, що тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тяжкість покарання , яке загрожує підозрюваній у разі доведення її винуватості , у виді є суттєвим елементом, який доводить вірогідність продовження існування ризику переховуватися від суду.

Вбачається , що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована, офіційного та законного джерела доходу не має, міцних соціальних зв`язків не має, відомостей про утриманці в матеріалах провадження не має. Вказані відомості про особу обвинуваченої не переконують у тому , що знівельовані ризики переховування від органу досудового розслідування .

Наявність у обвинуваченої місця проживання, на що посилається захисник, враховується апеляційним судим , однак ця обставини не є достатньою підставою для висновку про відсутність ризику переховуватися від органу досудового розслідування.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Серйозність пред`явленого обвинувачення у сукупності злочинів, зокрема тяжкого злочину з корисливих мотивів в світлі обставин справи та характеристики особи підозрюваної, відсутності у неї законного джерела доходів , робить вірогідним продовження існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність продовження строку тримання під вартою підозрюваній виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення та вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Апеляційна скарга захисника не містить обгрунтованих обставин , які б спростовували такий висновок слідчого судді . Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не обґрунтував строк на який було продовжено строк запобіжного заходу та не вказав на скільки днів його продовжив , не є підставою для скасування ухвали , оскільки слідчим суддею визначено кінцеву дату до якої діє запобіжний захід- 05.01.2023 року , і ця дата визначена в межах строку досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду з`ясовано, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 23.12.2022 року спрямовано до суду з правовою кваліфікацією ч.4 ст. 187 КК , ч. 1 ст. 119 КК , де на стадії підготовчого судового засідання сторона захисту має право заявити клопотання про зміну чи скасування запобіжного заходу з відповідним обґрунтуванням зменшення встановлених ризиків.

Керуючись ст. 183, 196, 404, 405, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний су

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4