Справа №522/4335/23
Провадження №1-кп/522/1563/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, у кримінальному провадженні №0000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2023 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Східне, Білозерського району, Херсонської області, громадянки України, незаміжньої, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника

обвинуваченої ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв?язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено военний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

В серпні 2022 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями Російської Федерації с. Східне, Херсонського (колишнього Білозерського) району, Херсонської області, будучи громадянкою України, на пропозицію невстановленої особи №1, яка на той час обіймала посаду голови «военно-гражданской администрации Музыковской территориальной громады», що створена представниками держави-агресора Російської Федерації на тимчасово окупованій території с. Східне Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, добровільно надала згоду на зайняття посади «соціального працівника Східненської сільської ради», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих або аміністративно - господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Після цього, громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на указаній посаді, не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала свої функціональні обов?язки, пов?язані із наданням публічних послуг, а саме надавала інформацію місцевим мешканцям про можливість оформлення додаткових виплат до пенсій, а також роз?яснювала, та надавала інформацію місцевим мешканцям про порядок отримання гуманітарної допомоги.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111-1 КК України - колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Розпорядженням Верховного суду №52 від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» внесено зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», визначивши з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ: Білозерський районний суд Херсонської області Приморському районному суду м. Одеси. На підставі вище зазначеного, суд вважає, що вище указаний обвинувальний акту кримінальному провадженні за №0000057 від 02.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.111-1 КК України підлягає розгляду у Приморському районному суді м. Одеси.

У судовому провадженні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані у обвинувальному акті, та просила затвердити угоду про визнання винуватості від 02 березня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 02 березня 2023 року, та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання згідно до угоди.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 02 березня 2023 року, та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання відповідно до угоди.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, та її винність у вчиненні указаного кримінального правопорушення доведена.

Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до неї застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченої, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України, суд вважає, що зазначена угода від 02 березня 2023 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченої кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, співпрацювала із правоохоронними органами у викритті злочинів, пов`язаних із колабораційною діяльністю, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що вона раніше не судима.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, наявності вище зазначених п`яти пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 02.03.2023 року покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.111-1 КК України, в цій угоді строк.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цією обвинуваченою.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Керуючись ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 474, 476, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 02 березня 2023 року про визнання винуватості між прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 , таобвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000057 від 02.03.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті - позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, та займатися діяльністю, яка пов`язана із наданням публічних послуг на строк 10 /десять/ років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком суду законної сили.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Вирок першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1

14.03.2023