Справа № 135/342/21
Провадження №11-кп/801/48/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Вінницької області, громадянина України, військовозобов?язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, працюючого слюсарем Ладижинської ТЕС, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України

з участю прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2016 року громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи підключений до мережі Інтернет власний персональний комп`ютер, перебуваючи у помешканні, у якому він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , поширив у соціальній мережі «Вконтакте» відеоматеріал під назвою (дослівний запис, мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ») із закликами до вчинення умисних дій, метою яких є зміна меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, розповсюдив вказаний відеоматеріал шляхом функції «репост», розмістивши його на особистій сторінці облікового запису під іменем « ОСОБА_10 » в рубриці « ОСОБА_11 » з вільним доступом до перегляду іншими користувачами (станом на 05.06.2020 104 переглядів).

Вказаний відеоматеріал містив відеомонолог особи російською мовою тривалістю 13 хвилин 59 секунд. Відповідно до висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №262/1 від 30.10.2020 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України, у наданому на дослідження текстовому відтворенні відеозапису, який має назву: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 »), розміщеному ОСОБА_7 на особистій сторінці під іменем « ОСОБА_10 » у соціальній мережі «Вконтакте» в рубриці « ОСОБА_11 », з лінгвістичної точки зору містяться публічні заклики до зміни меж території та державного кордону України.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки три місяці без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 8498,88 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, просив вирок Ладижинського міського суду Вінницької від 13.09.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 110 КК України скасувати у частині призначення та звільнення від його відбування з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 110 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 не в достатній мірі врахував поведінку обвинуваченого під час кримінального провадження, у ході якого він себе винним згідно пред`явленого йому обвинувачення не визнав, заперечивши факт вчинення даного кримінального правопорушення та відповідно не розкаявся у скоєнні злочину.

При призначенні покарання суд вирішив застосувати ст. 75 КК України, призначивши обвинуваченому випробувальний термін з іспитовим строком на 3 роки, проте, під час досудового розслідування не було встановлено обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

На думку прокурора, ОСОБА_7 не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого злочину, заперечив винуватість, наводячи аргументи, які обгрунтовано критично оцінено судом.

Через вибіркову безкарність злочинців, які поширювали і поширюють заклики щодо зміни меж території України країна агресор і реалізовувала вплив на суспільне життя нашої держави. З чим необхідно непохитно боротися,шляхом обрання покарання, яке слід відбувати реально.

Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не може виконати своєї мети, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України та сприяти виправленню обвинуваченого і запобіганню вчиненню нових подібних злочинів.

Таким чином, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 Ладижинський міський суд призначив покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою скасування судового рішення відповідно до п.4 ч.1, ч. 2 ст. 409 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року та залишити судове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 110 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Однак, наявні підстави для скасування вироку.

Перевіряючи рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає, що твердження апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого є слушними, належним чином обгрунтованими.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд, призначаючи покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_7 дійшов висновку щодо застосування ст. 75 КК України.

Як випливає зі змісту ст. 75 КК України застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності у суду обґрунтованих підстав дійти висновку, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

Мотивуючи своє рішення, суд послався зокрема на кількість публікацій, те, що жодного корисливого мотиву вчинення злочину не встановлено, врахував крім тяжкості злочину особу обвинуваченого, а також звернув увагу на невизнання вини, не оцінивши належним чином таку позицію обвинуваченого.

На думку суду апеляційної інстанції суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 75 КК України.

Внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність суд призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через мякість, що є підставою для скасування вироку суду відповідно до ст. 409 КПК України.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд апеляційної інстанції враховує тяжкість злочину, який відповідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, те, що кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, що за своїм видом носить особливо велику суспільну небезпечність для держави та громадян; обставини його вчинення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який згідно характеристики Ладижинською міською радою від 12.02.2021 року характеризується з позитивної сторони, відсутність обставин, передбачених ст. 66 ст.67 КК України, досудову доповідь Ладижинського міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 від 28.05.2021 року, згідно якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та він не становить небезпеки для суспільства, яка не може бути самостійною підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки жодним чином не знижує суспільної небезпеки вчиненого злочину та вважає за доцільне визначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 110 КК України, що буде відповідати принципам законності, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.

Приймаючи до уваги те, що під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що вину визнає, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 110 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 414,420,615 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької від 13.09.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 110 КК України скасувати у частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 110 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання для виконання вироку суду.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3