Справа № 588/770/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2023 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №№ 1, 2 об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шак-пак Чистопольського району Кокчетавської області, Казахстан, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , розлученого, пенсіонера, в порядку ст. 89 КК України не судимого

за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 17 січня 2021 року, близько 15.00 год., знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виражалося у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 18.01.2021 працівниками ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 04.02.2021 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи протягом року підданий адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та продовжуючи свої умисні протиправні дії, 17.02.2021, близько 22.15 год., знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та розбив скло у будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв своїй колишній дружині ОСОБА_5 систематичних психологічних страждань, що завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, визначене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Крім того, 29 квітня 2021 року, близько 21.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання в господарстві по АДРЕСА_1 , під час сварки з колишньою дружиною ОСОБА_5 , вичерпавши словесні методи впливу, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 молотком розбив вікно в кімнаті будинку та через отвір, що утворився, кинув у ОСОБА_5 металевий лом, влучивши останній у ліве плече та спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та садна по верхній поверхні лівого плечового суглобу, та садна по задній поверхні.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, визначене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість визнав та суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_1 разом з колишньою дружиною. Між ними часто виникають сварки. Він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення сімейного насильства. 17.01.21 не зміг зайти у будинок, попрохав ключі у дружини, однак та ключів не дала, тоді він вибив двері. В кінці квітня 2021 року він повернувся додому, так як до будинку його не впускали, став вимагати ключ, а потім розбив вікно і кинув у вікно лом, бо потерпіла його дратувала у хаті.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні пред`явлених йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальних актах, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 :

у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань і такі його дії суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України;

в умисному легкому тілесному ушкодженні і такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , у точно не встановлений день, на початку квітня 2021 року, близько 12 год., на автомобілі під керуванням свого знайомого ОСОБА_7 приїхав до господарства за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , та маючи умисел на таємне викрадення алюмінієвого бідону об`ємом 40 л, вартістю 300 грн., власником якого є ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшов через прикриті двері до приміщення літньої кухні господарства, де таємно взяв алюмінієвий бідон та виніс його з літньої кухні господарства. Однак його незаконні дії були виявлені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які стали вимагати припинити викрадення майна. ОСОБА_6 на їх заперечення не зважав та продовжив свої дії відкрито, виніс алюмінієвий бідон за територію двору та віддав ОСОБА_7 в рахунок оплати за проїзд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди у вказаному розмірі, таким чином вчинивши злочин, визначений ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна.

Обвинувачений свою винуватість заперечив, зазначивши, що на початку квітня 2021 року він приїхав на автомобілі з м. Тростянець. Щоб розрахуватися за проїзд, вирішив взяти алюмінієвий бідон, об`ємом 40 л, який був у господарстві. Він взяв бідон з приміщення літньої кухні, виніс у двір, та віддав його водію автомобіля, який його підвіз. Наполягає, що бідон використовувався у господарстві спільно.

Судом досліджені наступні докази.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що на час заволодіння бідоном, вони з обвинуваченим вели спільне господарство, хоча і були розлучені. Того дня обвинувачений приїхав на таксі, а вони з матір`ю знаходилися у дворі. Обвинувачений став брати молочний бідон, який належить її матері, Однак мати не дала. Обвинувачений став виражатися нецензурною лайкою, однак бідон повернув. Потім пішов у літню кухню, взяв бідон об`ємом 40 л та віддав його таксисту. Бідони раніше належали дідові, який займався пасікою. На даний час бідони використовувалися нею у господарстві.

Протоколом огляду місця події від 07.06.2021 з фототаблицею зафіксований огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого потерпіла ОСОБА_5 показала огороджені від літньої кухні кімнату, в якій зберігався 50-ти літровий бідон, який намагався винести обвинувачений, однак потім повернув. Також оглянуто приміщення літньої кухні, в якій знаходився алюмінієвий бідон, який обвинувачений виніс. Слідів зламу та пошкоджень не виявлено ( а.п. 134-138).

Протоколом огляду речей від 08.06.2021 з фототаблицею зафіксований огляд алюмінієвого бідону, об`ємом 40 л, добровільно виданого ОСОБА_7 , який пояснив, що на початку квітня 2021 року цей бідон йому надав ОСОБА_9 в рахунок боргу. Бідон вилучений, визнаний речовим доказом та направлений до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 ( м. Тростянець) Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ( а.п. 141-146).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-21/6681-ТВ від 10.06.2021 за наслідками проведення судової товарознавчої експертизи ринкова вартість бідона алюмінієвого у цілісномі стані, придатного для користування, придбаного бувшим у користуванні в грудні 2020 року станом на початок квітня 2021 року становить 300 грн. ( а.п. 150-153).

Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 18.06.2021 з відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, зафіксовані пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що приїхав додому в с. Люджа і щоб розрахуватися за послугу, в присутності колишньої дружини та тещі виніс з літньої кухні алюмінієвий бідон та віддав ОСОБА_10 ( а.п. 161-165).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що пам`ятає подію, яка відбулася близько двох років тому, однак не може сказати точну дату. Того дня вона знаходилася біля двору по АДРЕСА_1 , побачила, як під`їхав автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_11 та її зять ОСОБА_6 . Вони пройшли у двір, ОСОБА_6 виніс бідон, як вона зрозуміла, щоб передати ОСОБА_10 як плату за те, що ОСОБА_11 підвіз ОСОБА_6 . Так як це був молочний бідон, вона заперечила. ОСОБА_6 почав лаятися, однак бідон поставив на місце, а взяв інший, який раніше привіз їх родич, що займався пасікою.

Диспозиція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає настання відповідальності за відкрите викрадення чужого майна.

Так, з об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, тобто таким, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

З суб`єктивної сторони грабіж характеризується наявністю у особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном та корисливим мотивом.

Як вбачається з досліджених доказів, обвинуваченому було відомо, що бідон особисто йому не належить, хоча бідон і використовувався у господарстві.

Так, потерпіла зазначила, що на момент вчинення злочину вони вели з обвинуваченим спільне господарство і алюмінієвий бідон, яким обвинувачений розрахувався за послуги з перевезення, належав дідові, який займався пасікою.

Цю ж обставину підтвердила свідок ОСОБА_8 та не заперечує і сам обвинувачений.

Твердження обвинуваченого, що він розпорядився належним йому бідоном, оскільки родич, який його привіз, вже помер і бідон не забрав, не підтверджуються належними та допустимими доказами, та спростовуються показами потерпілої та свідка ОСОБА_8 .

Отже, сукупністю досліджених доказів, які є належним та допустимими, доводиться винуватість ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) і такі його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує наявність зазначених обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, зважаючи на висновок органу пробації відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства, дійшов висновку про призначення покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки має місце сукупність злочинів. Разом з тим, враховуючи, що з часу вчинення кримінальних правопорушень поведінка обвинуваченого змінилася, приймаючи до уваги позицію потерпілої, яка не наполягає на призначенні суворого покарання, особу обвинуваченого, який несудимий, характеризується посередньо, дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні:

кримінального проступку, визначеного ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

злочину, визначеного ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді одного року позбавлення волі;

злочину, визначеного ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 в прибуток держави в рахунок відшкодування витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи 514,86 грн. ( п`ятсот чотирнадцять грн. 86 коп.).

Речовий доказ - алюмінієвий бідон, ємністю 40 л., який згідно квитанції №000908 від 07.06.2021 переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 ( м. Тростянець) Охтирського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10 червня 2021 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1