Провадження №11-сс/801/23/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2022 року,

якою задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначенням розміру застави відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корначівка Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001219 від 29.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, в останнє Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", та маючи незняту та непогашену судимість за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 28 грудня 2022 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та маючи на меті поїхати до м. Вінниця, здійснив виклик автомобіля таксі зі служби таксі «6565» за допомогою додатку в мобільному телефоні. Під час здійснення замовлення, він зазначив кінцевою точкою перехрестя вулиць Привокзальна та Брацлавська в м. Вінниця та оплату готівкою по приїзду до кінцевої точки маршруту, при цьому не маючи при собі будь-яких грошових коштів для оплати послуг таксі.

Вказаний виклик прийняв для виконання водій служби таксі «6565» ОСОБА_10 , який керував автомобілем марки «Chevrolet» моделі «Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_11 .

Вподальшому, водій таксі ОСОБА_10 виконавши умови договору перевезення, прибув на місце, зазначене як кінцева точка маршруту таксі, а саме на перехрестя вулиць Привокзальної та Брацлавської в м. Вінниця, звернувся до ОСОБА_7 , попросивши розрахуватись за поїздку. В цей час, в ОСОБА_12 , який усвідомлював, що не має грошових коштів для розрахунку з водієм, виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 з метою ухилення від здійснення розрахунку з ним за надані послуги з перевезення.

В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на задньому сидінні в салоні автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході руху авто, закинув на шию водія ОСОБА_10 , попередньо закріплений на обох зап`ястях своїх рук еластичний бинт.

Після чого, за допомогою вказаного бинта почав тягти ОСОБА_10 до себе, таким чином намагаючись удушити останнього та спричинити смерть, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, оскільки потерпілий ОСОБА_10 , намагаючись вирватись та врятувати своє життя почав чинити опір та за допомогою лівої руки перемістив бинт з шиї на підборіддя та спрямував автомобіль в напрямку АЗС з метою привернути увагу працівників поліції, які там знаходились.

29 грудня 2022 року о 02 год. 27 хв. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

29 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого . 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом прийняття усної заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.12.2022

-Протоком огляду місця події за адресою: м. Вінниця, перехрестя вул.. Привокзальна - вул. Брацлавська від 29.12.2022 р.;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.12.2022;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022;

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 29.12.2022;

-Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.. 208 КПК України - ОСОБА_7 від 29.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.12.2022;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.12.2022;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022;

-Протоколом огляду речового доказу від 29.12.2022;

- Іншими слідчими діями.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

-п.1: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, тобто позбавлення волі на тривалий строк, а саме до 15 років.

Також встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб та дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, а також про те, що з метою пошуку заробітку останній може в будь-який момент покинути місце проживання та направитись у невідомому напрямку;

-п. 3: незаконно впливати на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , матиме можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування;

-п. 5: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення останній не став. Крім того, на даний час ОСОБА_7 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру може являтися засобом для існування останнього і тому, перебуваючи на іншому - більш м`якому запобіжному заході, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

-особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

-домашній арешт може стати можливістю для ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також слід враховувати складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_16 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , скоєний із застосування насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий просив суд не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу. Також просив слідчого суддю не визначати розмір застави під час застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою без визначення розміру застави.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 02 години 27 хвилини 26 лютого 2023 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 26 лютого 2023 року.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя враховував вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховував те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання. Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя не вбачав.

Вважав, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - обґрунтована. Прокурором в ході розгляду даного клопотання було доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Також відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_7 застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.12.2022 року скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовільнити частково, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та необґрунтованою, суд не в повній мірі дотримався вимог кримінально-процесуального законодавства України та не врахував положення Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини. При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчий суддя не врахував всі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України мають значення при обрані запобіжного заходу. Зокрема те, що його підзахисний має стійкі соціальні зв`язки, так як здійснює постійний догляд за матір`ю, має постійне місце роботи, та постійне місце проживання. Вважає, що слідчим та прокурором не було доведено, щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим його підзахисному для виконання покладених судом обов`язків слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також на запитання суду щодо викладених в апеляційній скарзі доводів про постійне місце роботи ОСОБА_7 та наявність на його утриманні матері, пояснив, що доказів в підтвердження вказаного в матеріалах кримінального провадження немає, так як він іще не отримав відповідної відповіді на свій запит.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого захисника, і також просив її задовольнити. Звернув увагу суду на те, що він дійсно має постійне місце роботи заправника на АЗС в м. Хмельницькому, має на утриманні хвору матір, яка потребує його допомоги. Також зазначив, що подія що сталася виникла внаслідок конфлікту між ним та водієм таксі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника та підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Встановлено, що під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді зазначені вимоги закону суддею в повній мірі дотримані.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій областіперебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001219 від 29.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

29 грудня 2022 року о 02 год. 27 хв. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

29 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене з корисливих мотивів.

Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави послався на докази щодо його причетності до вказаного злочину зібрані на даному етапі у кримінальному провадженні, зокрема:протокол прийняття усної заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.12.2022; протокол огляду місця події за адресою: м. Вінниця, перехрестя вул.Привокзальна - вул.. Брацлавська від 29.12.2022 р.; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.12.2022; протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022; протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 29.12.2022; протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.. 208 КПК України - ОСОБА_7 від 29.12.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 29.12.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 29.12.2022; протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 29.12.2022; протокол пред`явлення особи для впізнання за фото від 29.12.2022; протокол огляду речового доказу від 29.12.2022 та іншими слідчими діями.

Щодо наявності встановлених у ході здійснення досудового розслідування ризиків передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК Українислідчий вказав, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а саме до 15 років. Офіційно не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб та дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, також з метою пошуку заробітку останній може в будь-який момент покинути місце проживання та направитись у невідомому напрямку; незаконно впливати на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 матиме можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.

Це узгоджується також із нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо скасування його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання вказаного запобіжного заходу слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого злочину, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, був засуджений та відбував призначені покарання, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, відсутність постійного місця роботи, достатніх соціально-стримуючих зв`язків вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, наявність у ОСОБА_7 зареєстрованого місця проживання на території Хмельницької області, , а також наявність зі слів підозрюваного матері, яка потребує догляду та постійного місця роботи, не є безумовними підставами ні для скасування, ні для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики. Також згода захисника та самого підозрюваного на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника вказаного захисником житла і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб підозрюваний у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, перебував у цьому житлі на таких умовах.

На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

Слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Своїми діями підозрюваний ОСОБА_7 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення з метою заподіяння смерті іншій людині (вбивство), з корисливих мотивів, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.3, 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема вчинення останнім особливо тяжкого злочину, відсутність достатніх соціально-стримуючих зв`язків, введення воєнного стану в Україні, апеляційний суд вважає, що на даний час буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, необхідність проведення слідчих (розшукових) заходів спрямованих на виявлення та фіксацію доказів, що можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду,встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення останньому розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_10 , що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.336, 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів з моменту затримання, до 02:27 год. 26.02.2023 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4