Справа № 953/1770/23
н/п 1-кс/953/2339/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000086 від 20.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000086 від 20.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон ТМ «Redmi Note 8T» у корпусі сірого кольору, поміщений до чохла чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-карткою з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , с/н: uknown - поміщено до сейф-пакету за № WAR1179109; ноутбук ТМ «Lenovo G560E» у корпусі чорного кольору з с/н: СВ06627727 та зарядний пристрій до нього - поміщено до сейф-пакету за № WAR1706035 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 20.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2023 до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали оперативних працівників, із яких вбачається, що у період з 2022 року по теперішній час громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі "Однокласники" розповсюджує публікації у змісті яких містяться ознаки визнання збройної агресії російської федерації проти України правомірною.

28.03.2023 року в присутності двох понятих в період часу з 06:50 до 11:08 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Redmi Note 8T» у корпусі сірого кольору, поміщений до чохла чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-карткою з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , с/н: uknown - поміщено до сейф-пакету за № WAR1179109; ноутбук ТМ «Lenovo G560E» у корпусі чорного кольору з с/н: СВ06627727 та зарядний пристрій до нього - поміщено до сейф-пакету за № WAR1706035.

Постановою від 28.03.2023 року вищенаведені речі було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Власником вилученого майна є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за аресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положення ст.98 КПК України, вилучені мобільний телефон ТМ «Redmi Note 8T» у корпусі сірого кольору, поміщений до чохла чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-карткою з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , с/н: uknown - поміщено до сейф-пакету за № WAR1179109; ноутбук ТМ «Lenovo G560E» у корпусі чорного кольору з с/н: СВ06627727 та зарядний пристрій до нього - поміщено до сейф-пакету за № WAR1706035 мають ознаки речового доказу, тобто є матеріальним об`єктом, що містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, існує сукупність підстав вважати, що вищевказані предмети є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених предметів.

Прокурор зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю його збереження, оскільки, їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

В судове засідання прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано заперечення на клопотання про арешт майна, в яких захисник вказує, що ноутбук «Lenovo G560E» є спільною сумісною власністю подружжя, використовується всією родиною, донька ОСОБА_4 ОСОБА_6 навчається дистанційно за допомогою вилученого ноутбука, дружина використовує ноутбук для здійснення підприємницької діяльності. Для ОСОБА_7 наявний ризик втрати необхідних даних та відомостей для виконання зобов`язань за підприємницькою діяльністю, а для неповнолітньої ОСОБА_6 фактично зупинено навчальний процес. Зазначає, що у слідчого була можливість ознайомитися із змістом файлів, зробити копії, однак останній даною пропозицією в повній мірі не скористався. Щодо телефону захисник зазначає, що він не підлягає арешту, оскільки відсутні перешкоди з боку ОСОБА_4 у копіюванні даних, що зберігаються у телефоні. Крім того, необхідною є експертиза не телефона чи ноутбука, а чи містять пости на сторінці ОСОБА_4 контент, зміст яких підпадає під ознаки, визначені у ст. 436-2 КК України. Вважає, що не можна стверджувати, що дані речі є засобами чи предметами вчинення злочину, бо поширювати в інтернеті будь-які записи можливо з будь якого комп`ютеру та телефону. Безпосереднім засобом є сторінка особи в публічних мережах.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 20.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

28.03.2023 в період часу з 06:50 до 11:08 слідчим проведено обшук за адресою проживання гр. ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

28.03.2023 постановою слідчого вищевказані речі було визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час розгляду даного клопотання стороною захисту не надано доказів перебування ноутбука «Lenovo G560E» у спільній сумісній власності. В даному випадку наявність режиму спільного сумісного майна подружжя, не викликає повноважень слідчого судді на з`ясування цього факту при розгляді клопотання про арешт майна, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України. ОСОБА_7 під час досудового розслідування даного кримінального провадження не наділена процесуальним статусом, тому її права при розгляді клопотання про арешт майна не було порушено.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000086 від 20.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- мобільний телефон ТМ «Redmi Note 8T» у корпусі сірого кольору, поміщений до чохла чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-карткою з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , с/н: uknown - поміщено до сейф-пакетe за № WAR1179109;

- ноутбук ТМ «Lenovo G560E» у корпусі чорного кольору з с/н: СВ06627727 та зарядний пристрій до нього - поміщено до сейф-пакету за № WAR1706035, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1