Постанова

Іменем України

25 січня 2023 року

м. Київ

Справа № 202/4004/20

Провадження № 51 - 658 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, менш суворого покарання, яке було призначене ОСОБА_7 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2020 року, остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно з вироком ОСОБА_7 було визнано винуватою і засуджено за те, що вона 26 квітня 2020 року о 14:32 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, у приміщенні торгівельного залу ФОП « ОСОБА_8 » магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрала наручний жіночий годинник Fuke Gold, вартістю 265, 32 грн., спричинивши ФОП « ОСОБА_8 » матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 було скасовано, а кримінальне провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 23, 94, 95, 419 КПК України лише частково, вибірково дослідив матеріали кримінального провадження, й, безпосередньо не дослідивши докази, надав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції.

Тому прокурор вважає, що апеляційний суд передчасно дійшов висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , оскільки апеляційний розгляд проведено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав подану касаційну скаргу.

Захисник заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційних скарг.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися положеннями статей 412 - 414 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

У разі встановлення апеляційним судом обставин, передбачених статтею 284 КПК України, рішення про скасування обвинувального вироку та закриття кримінального провадження, передбачене ст. 417 КПК України, має бути належним чином мотивоване, а такі висновки суду мають бути підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими в суді апеляційної інстанції.

Таке рішення повинне містити встановлені судом першої інстанції обставини, аналіз доказів, які судом першої інстанції були покладені в основу обвинувального вироку, та відповідну власну оцінку таких доказів у випадку, якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку, що судом першої інстанції помилково було враховано чи оцінено той чи інший доказ.

Дотримання принципу безпосередності дослідження доказів апеляційним судом в такому випадку є обов`язковим.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку цього доказу з іншими доказами; здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

У разі порушення зазначеної засади судове рішення не може бути визнано законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 412 КПК України, про що неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у справах № 520/14112/14, № 753/15603/14, № 264/8032/15, № 301/2285/16, № 180/1597/17, № 517/639/17, № 714/476/18, № 404/2605/20.

Тому засада безпосередності дослідження доказів судом виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду. Недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Отже, таке судове рішення відповідно до вимог статті 370 цього Кодексу не може бути визнано законним і обґрунтованим, тому згідно з частиною першою статті 412 КПК України воно підлягає скасуванню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні на підставі дослідженої сукупності доказів, серед яких також були показання обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Також місцевий суд безпосередньо дослідив письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, зокрема протокол огляду місця події від 26.04.2020 року з фото-таблицею до нього, протоколи огляду компакт-диску з відеозаписами камер спостереження магазину «Червоний Маркет» від 04.05.2020 року та 30.06.2020 року, протокол слідчого експерименту з фототаблицею до нього за участю обвинуваченої ОСОБА_7 від 30.06.2020 року, висновок судово-товарознавчої експертизи від 09.06.2020 року № 2650/20.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник, не погодившись з висновками суду першої інстанції, звернулися до апеляційного суду з відповідними скаргами.

Переглянувши вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 із закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Однак відповідно до технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 12.11.2021 року, апеляційний суд, ухвалюючи рішення, протилежне рішенню суду першої інстанції, обмежився лише дослідженням письмових доказів, які досліджував місцевий суд, але не здійснював допиту обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які були безпосередньо допитані в суді першої інстанції, тобто дослідив меншу сукупність доказів, на ґрунті яких місцевий суд зробив загальний висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд закрив провадження саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю в цілому винуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину, що безальтернативно вимагало від апеляційного суду дослідження такої ж або більшої сукупності доказів порівняно з місцевим судом.

При тому, що за змістом висновків апеляційного суду, яким суд касаційної інстанції на цьому етапі оцінки по суті не дає, основний сумнів полягав у недоведеності належного предмету злочинного посягання в контексті наявності в складі інкримінованого злочину його об`єкту з огляду на те, що за змістом окремих проаналізованих апеляційним судом доказів вартість викраденого майна була невстановлена чи могла бути недостатньою для можливості кваліфікації дій особи за ознаками ст. 185 КК України.

Однак при цьому апеляційний суд не визнав можливим закрити провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, зокрема об`єкту, що могло й не вимагати дослідження апеляційним судом всієї сукупності досліджених місцевим судом доказів з можливістю обмежитися дослідженням і оцінкою лише їх певної конкретизованої частини.

За таких обставин ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки її було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час нового розгляду необхідно врахувати наведене, здійснити розгляд провадження відповідно до вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення з дотриманням вимог статей 23, 370, 418, 419 КПК України.

Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3