У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участі прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/634/22 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2022 року частково задоволено клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000193 від 03.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно 12.10.2022 року в ході огляду місця події території закладу громадського харчування «Кілікія», що за адресою м. Ужгород, вул. Дитяча, №1/Г, а саме:

-2 купюри номіналом 100 доларів США (предмет неправомірної вигоди) із наступними серіями та номерами LL 39774392D та MF 58268536F;

-198 імітаційних грошових купюр номіналом по 100 доларів США кожна (предмет неправомірної вигоди), із однією і тією ж серією та одним і тим же номером МВ 07247983С;

-мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Huawei» НОМЕР_5 ІМЕІ2 НОМЕР_1 із СІМ картою НОМЕР_2 ;

-контрольний взірець фільтрувального паперу;

-фільтрувальні папери зі змивами із лівої руки ОСОБА_8 ;

-фільтрувальні папери зі змивами із правої руки ОСОБА_8 .

Повернуто особі, у якої воно було вилучено - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене майно 12.10.2022 року в ході огляду місця події території закладу громадського харчування «Кілікія», що за адресою м. Ужгород, вул. Дитяча, №1/Г, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_3 та транспортний засіб марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_4 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки транспортний засіб марки Mitsubishi, модель L200, д/н/з НОМЕР_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_3 та транспортний засіб марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_4 , оскільки підозрюваному ОСОБА_8 даний транспортний засіб належить на праві користування, останній не є власником даного транспортного засобу, власник майна помер.

Слідчим також не доведено, що дане майно є знаряддям вчинення злочину та підпадають під конфіскацію та спецконфіскацію згідно вимог ст. 167 КПК України.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_3 та транспортний засіб марки Mitsubishi модель L200 д/н/з НОМЕР_4 на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ст. ст. 233, 167-169, 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

Апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав, визначених у ст. 98 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що клопотання про необхідність накладення арешту на майно із метою збереження речових доказів, є необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно, а саме - транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді