справа № 462/3759/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 20.03.2015 року Франківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 2 міс.позбавлення волі, 11 жовтня 2019 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК, ч.4 ст.70 КК України на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 26.01.2016 р. Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого із місць відбування покарання 19.01.2018, Сихівським районним судом м.Львова за ст.309 ч.1 КК України до штрафу 850грн., зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 23.03.2018 року в період часу з 14год. 30хв. до 14год. 50хв.,маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно вчинили закінчений замах на крадіжку поєднану із проникнення в приміщення кв. АДРЕСА_4 належної ОСОБА_6 , зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 віджали металопластикове вікно вказаного житла, після чого ОСОБА_7 проник до приміщення квартири та викрав звідти ноутбук «ACER ES 1» із зарядним пристроєм вартістю 6 699, 90 гривень, який через вікно передав ОСОБА_8 , що залишився на загальному балконі задля сповіщення ОСОБА_7 про осіб, які б могли перешкодити у вчиненні злочину та викрити їх, після чого ОСОБА_7 , залишив приміщення квартири, але свого злочинного умислу до кінця не довели із причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки були затримані працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що він 23.03.2018 року зустрівся з ОСОБА_8 на АДРЕСА_5 , де проживає. Він заборгував ОСОБА_8 2000грн., та запропонував ОСОБА_8 поїхати з ним до знайомих, щоб позичити таку суму та йому її віддати. Вони їхали на його автомобілі BMW. Під`їхали до будинку. ОСОБА_8 залишився біля під`їзду, а він зайшов у під`їзд, через балкон підійшов до вікна, віджав вікно та зайшов у квартиру потерпілої, яка розташована на 2 поверсі, перед цим він подзвонив в цю квартиру. В квартирі був хвилин 10, взяв ноутбук, повернувся, віддав ноутбук ОСОБА_8 в білому кульку. Разом з ОСОБА_8 перевірили в під`їзді чи працює він. Потім він сказав ОСОБА_8 щоб той йшов, а сам знову повернувся у квартиру, через деякий час вийшов з квартири та побачив, що ОСОБА_8 лежить на 2 поверсі біля квартири, поруч працівники поліції. В той час, як ОСОБА_8 був біля дверей квартири в під`їзді на 2 поверсі - його працівники поліції затримали на балконі, Всього він в квартирі перебував хвилин 20. У скоєному кається.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинувачені не визнав, та суду пояснив, що ОСОБА_7 знає з дитинства, підтримують дружні стосунки. Той дав йому в користування свій автомобіль BMW за боргові кошти. 23.03.2018 року він їхав по вулиці, побачив ОСОБА_7 та зупинився, сказав, що забирає автомобіль за борг. Той пообіцяв віддати кошти. Приїхали в привокзальний район. ОСОБА_7 сказав де пригальмувати. Він довго не міг припаркуватись біля зазначеного ОСОБА_7 місця, припаркувався біля новобудови, приблизно 350 м від того під`їзду, куди в подальшому пішов ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 виходив з машини- він залишив в ньому свій паспорт, всі свої документи, а потім вийшов та пішов в під`їзд будинку, що був розташований з вулиці. Він чекав ОСОБА_7 в автомобілі хвилин 10-15. Потім вирішив підійти до під`їзду. Там стояло двоє осіб чоловічої статі, які були не в формі. Коли він шарпнув по дверям під`їзду, вони звернули на нього увагу, та один сказав: « О , ОСОБА_8 !». Він одразу зрозумів, що то працівники поліції. Вони заштовхали його в під`їзд. Тут же до них підійшли ще 2, потім підбігли ще декілька осіб. Вони питали в нього: «Де ОСОБА_7 ?». Потім він почув голос ОСОБА_7 . Вони пропонували йому, щоб він віддав їм автомобіль та документи на нього, які були на польській мові. Вони забрали в нього ключі від автомобіля. Вважає, що вони бачили, як він приїжджав на автомобілі за ОСОБА_7 . Відповісти на питання чому при затриманні в нього були рукавички та для яких цілей він не може. Просив суд не карати його суворо, застосувати при призначенні покарання ст.75 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинувачені своєї вини повністю, та визнання ОСОБА_7 своєї вини частково, їх вина у пред`явленому обвинувачені повністю знайшла своє підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по даній справі, а їх позицію щодо обвинувачення суд розцінює як бажання уникнути відповідальності.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона 23.03.2018 року була на роботі, після обіду їй зателефонували працівники поліції та повідомили її, що її обікрали. Вона прийшла додому, побачила працівників поліції та двох невідомих осіб, пізніше взнала їх прізвище ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Всі її чекали біля квартири на балконі, на сходовій клітці. Працівники сказали їй, що цих двох осіб впіймали «на горячому», вони влізли в квартиру через вікно. Квартира знаходиться у старому будинку, кв. АДРЕСА_4 , можна зайти на балкон та влізти у вікно квартири. Балкон загального користування. Квартира складається з однієї кімнати. Вікно на кухні було зламано, воно пластикове, було віджате. Обстановка в квартирі не була порушена. Вони взяли ноутбук. Поліція взнала її номер телефону з ноутбуку. Вона була присутня під час слідчих дій. Вона в квартирі зареєстрована та проживає. Просила не карати суворо обвинувачених.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він у березні 2018 року працював помічником оперуповноваженого ГУНП у Львівській області, відпрацьовували по вул.Бр.Міхновських, побачили двох візуально знайомих для них осіб, як раніше судимих, які поводили себе підозріло, були на автомобілі BMW. Вони поїхали за ними до будинку АДРЕСА_6 на зв`язок з поліцією та повідомили про це. За кермом автомобіля був ОСОБА_7 . Автомобіль він припаркував біля будинку АДРЕСА_6 . Вони піднялись на 2 поверх. ОСОБА_7 взламував вікно, він бачив в руках в нього інструмент. ОСОБА_8 в той час був поруч з ОСОБА_7 . ОСОБА_7 заліз через вікно у цю квартиру, розташовану на 2 поверсі. Була викликана оперативно-слідча група. ОСОБА_7 передав білий пакет ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 став відходити, вирішили його затримати. ОСОБА_8 одразу здався, передав білий кульок, сказав що то речі з квартири. ОСОБА_7 затримував ОСОБА_15 , а він чекав оперативну групу. Будинок, в якому скоєна крадіжка, старий, австрійський.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що весною 2018 року він та інші працівники поліції, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_14 здійснювали патрулювання. Хлопці помітили автомобіль, який припаркувався на вул.Бр.Міхновських, в якому були двоє візуально знайомих осіб, раніше судимих. З`ясували, що то ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вирішили прослідкувати за ними. Вони зайшли у під`їзд, потім побачили їх у внутрішньому дворику на балконі 2 поверху. Його через мобільний зв`язок було повідомлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взломали пластикове вікно та ОСОБА_7 заліз у квартиру, а потім передав ОСОБА_8 пакет та ОСОБА_8 спускається по сходовій площадці, яка веде до виходу. ОСОБА_14 його зупинив. Він бачив, як ОСОБА_14 спілкувався з ОСОБА_8 на сходовій клітці. В той час як ОСОБА_7 намагався вилізти з квартири через вікно - він особисто його затримав. Він пам`ятає, що у ОСОБА_7 були рукавиці та якісь інструменти.

Вина в інкримінованому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діянні підтверджується і іншими належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-Витягом з ЄРДР про внесення відомостей кримінального провадження №0001060 від 23.03.2018 року, згідно до якого 23.03.2018 близько 14 .00год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом віджиму у металопластикового вікна, незаконно проникли у квартиру АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали ноутбук, проте свого злочинного умислу до кінця не довели, оскільки були затримані працівниками поліції на сходовій клітці вказаного будинку;

-рапортами працівників поліції від 23.03.2018р., зареєстрованих в ЖЄО за №6881про виявлення кримінального правопорушення під час відпрацювання території Залізничного району щодо розкриття злочинів майнового характеру;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.03.2018 року від ОСОБА_19 , згідно до якого 23.03.2018 року в період часу з 06.50год по 17.00год. шляхом віджиму вікна невідомі особи проникли в приміщення квартири АДРЕСА_4 , викрали ноутбук;

-протоколом затримання ОСОБА_7 від 23.03.2018 року, під час якого в ОСОБА_7 було вилучено у лівій кишені куртки одну металеву стамеску;

-протоколом затримання ОСОБА_8 , під час якого в правій кишені ОСОБА_8 куртки виявлені дві чорно-оранжеві рукавиці.;

-протоколом огляду місця події від 23 березня 2018 року та фото таблицею до нього, згідно до якого оглянута територія та приміщення двохповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 , на сходовій площадці між першим та другим поверхами знаходиться між сходами та вікном обпертий об стіну поліетиленовий пакет «Родинна ковбаска», в якому знаходиться ноутбук чорного кольору, зарядний пристрій чорного кольору та викрутка металева із червоною пластиковою руків`ю. Справа від пакета чоловік, одягнутий в чорну куртку. На балконі зліва від проходу знаходиться двохстворчасте пластикове вікно (рама), на якому наявні сліди ушкоджень;

-висновком комплексної молекулярно-генетичної та трасологічної експертизи Державного Науково-дослідного-криміналістичного центру МВС України №19/10-3/187-СЕ/18 від 21.05.2018 року, відповідно до якої генетичні ознаки клітин, виявлених на внутрішній поверхні рукавиць із гумовими вставками сірого кольору є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 .

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, також доведена повністю. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Суд критично ставиться до показів обвинувачених в судовому засіданні про непричетність ОСОБА_8 до замаху на крадіжку, та вважає їх продиктованими наміром зменшити ступінь своєї провини та уникнути відповідальності за скоєне ними.

Так, покази ОСОБА_8 , який начебто взагалі не знав про наміри ОСОБА_7 та не приймав участі у проникнення у квартиру потерпілої спростовуються показами його співучасника обвинуваченого ОСОБА_7 , який всупереч показам ОСОБА_8 зазначив, що передавав йому пакет з ноутбуком після крадіжки з квартири, та залишивши ОСОБА_7 з викраденим, знов повернувся в квартиру. Також співучасть ОСОБА_8 у злочині підтверджує той факт, що при ньому під час затриманні були виявлені рукавиці. Зазначений факт підтверджує, що він брав участь у віджиманні вікна в цілях проникнення у квартиру потерпілої. В судовому засіданні він не зміг пояснити причину наявності в нього рукавиць при його затриманні працівниками поліції. Висновок експерта комплексної молекулярно-генетичної експертизи про наявність генетичних ознак зразків букального епітелію ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виявлених на внутрішній поверхні рукавиць, є беззаперечним доказом участі як ОСОБА_7 так ОСОБА_8 у скоєні злочину.

Суд не приймає позицію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину. Суд вважає, що ОСОБА_8 є співучасником злочину, оскільки наявні в його діях такої кваліфікуючої ознаки як замах на вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. При цьому суд враховує таке. Визначення поняття співучасті дане у статті 26 Кримінального кодексу України (далі - КК). Згідно із зазначеним нормативним визначенням співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. При цьому статтею 27 КК надане визначення видів співучасників, якими є: виконавець, організатор, підбурювач та пособник. Слід зазначити, що у пункті 24 Постанови № 10 від 06.11.2009 роз`яснено, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Крім того, ВС у постанові від 14.11.2019 (справа № 710/439/17) зазначив, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає з частини другої статті 28 КК, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці.

Прохання обвинуваченого ОСОБА_8 перед судом в останньому слові при призначені міри покарання застосувати йому ст.75 КК України суд розцінює як визнання ним своєї причетності до скоєного, визнання своєї винуватості та при цьому звертає також увагу не тільки на таку обставину та належні докази по справі, а і на те, що він був неодноразово суджений саме за вчинення корисливих злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, характер вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у спеціальних медичних закладах, раніше судимий.

Суд не вбачає обставин, які б пом`якшували йому покарання.

Суд не приймає до уваги каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , як пом`якшуючу обставину при призначенні покарання, оскільки щире каяття кореспондується з активним сприянням розкриттю злочину, щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Натомість обвинувачений ОСОБА_7 таких дій не вчинив, не вказав на ОСОБА_8 , як на особу, з яким вступив у змову на заволодіння майном, що не вважається сприянням повного розкриття злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, характер вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у спеціальних медичних закладах, раніше судимий, також враховує відсутність щирого каяття у скоєному.

Суд не вбачає обставин, які б пом`якшували йому покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлені.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі.

Суд також вважає, що при призначені покарання ОСОБА_8 слід застосувати положення ст.71 ч.1 КК України з врахуванням вимог ст.72 КК: до обраного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 07.12.2004 року за ч.2 ст.186 КК України, оскільки постановою Брянківського міськрайонного суду Луганської області від 14.08.2009 року невідбуте покарання за цим вироком 10 місяців 14 днів було замінено на виправні роботи з утриманням 10% заробітку, однак дане покарання не відбуте, що вбачається з повідомлення Личаківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України, а питання судових витрат - згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу тримання його під вартою з 20.08.2018 року .

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185КК України, та призначити обвинуваченому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді 10 місяців 14 днів виправних робіт згідно постанови Брянківського міськрайонного суду Луганської області від 14.08.2009 року, з врахуванням вимог ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні виправних робіт, призначити остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 не обиралась.

Після набрання вироком законної сили зобов`язати Залізничний ВП ГУНП у Львівській області затримати ОСОБА_8 , помістивши його до Львівського слідчого ізолятора для подальшого етапування до місць виконання покарань.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , вираховувати з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 солідарно на користь держави витрати за проведення комплексної молекулярно-генетичної та трасологічної експертизи (біологічної) №19/10-3/187-СЕ/18 від 21.05.2018 року в сумі 7094,87грн., трасологічної експертизи №11/937 від 17.05.2018 року в сумі 1718,00 грн., трасологічної експертизи №19/17-2/11-СЕ/18 від 11.06.2018 року в сумі 2002,00грн., які проводились Державним Науково-дослідним-криміналістичним центром МВС України, а всього 10814,87 грн.

Речові докази: два сліди знаряддя злому, одна стамеска, одна викрутка, що зберігаються в камері схову Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області (порядковий номер квитанції 194)- знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1