У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8810/22

№ 1-кс/183/1544/23

12 квітня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.09.2022 року до ЄРДР за № 0003019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бєлгород російської федерації, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працює заступником директора ПАТ «Агрофірма 8 березня», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий СВ Купьянського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (XXV) від 21.12.1965 року № 2131 (XX), від 14.12.1974 року № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил російської федерації на території України.На виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації 24.02.2022 року, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.На виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації 24.02.2022 року, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 року №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб. Законом України від 07.02.2023 року №2915-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 24.02.2022 року ОСОБА_4 обіймала посаду заступника директора публічного акціонерного товариства «АГРОФІРМА «8 БЕРЕЗНЯ» (юридична адреса: вул. Садова, 1-А, с. Кіндрашівка Куп`янського району Харківської області, ), що здійснювала господарську діяльність у сфері вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур на території Куп`янського району Харківської області.

Після тимчасової окупації російськими військами території Куп`янського району Харківської області та створення підпорядкованої, керованої та фінансованої російською федерацією окупаційної адміністрації, до якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України в тому числі і на території с. Кіндрашівка, у громадянки України ОСОБА_4 у період часу з кінця березня 2022 року, але не раніше 16.03.2022 року, по вересень 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, виник злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності, у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, будучи достеменно обізнаною про факт ведення військами та іншими незаконними збройними та воєнізованими формуваннями рф агресивної війни проти України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_4 , встановивши стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією та незаконними збройними та воєнізованими формуваннями держави-агресора, з кінця березня 2022 року, але не раніше 16.03.2022 року, по вересень 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити виявилося не можливим, здійснювала господарську діяльність у взаємодії з так званою «Военно-гражданской администрацией».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, заступник директора публічного акціонерного товариства «АГРОФІРМА «8 БЕРЕЗНЯ» ОСОБА_4 з власної ініціативи та підтримуючи збройну агресію рф на території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, маючи постійний зв`язок з представниками країни-агресора рф, перебуваючи у тісних зв`язках із керівною ланкою військовослужбовців рф, з метою особистого збагачення, а також отримання привілейованого ставлення від представників окупаційних сил отримала «Патент на торговую деятельность, сферу общественного питания, сферы обслуживания населения» від 01.08.2022, специфікація: «оптовая торговля зерном, необработанным табаком, семенами и кормами для животных», який виданий незаконно створеною на території м. Куп`янська т.зв. «Временной гражданской администрацией Харьковской области», реалізувала врожай насіння соняшника 2021 року на загальну суму 5.000.000 (п`ять мільйонів) рублів російської федерації на умовах подальшої сплати 5% від отриманого прибутку відповідно до патенту.

Крім того, ОСОБА_4 , переслідуючи мету сприяння представникам збройних формувань рф, у період з кінця березня 2022 року, але не раніше 16.03.2022 року, по вересень 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, добровільно розміщувала техніку військовослужбовців рф та представників незаконних збройних формувань, на території своїх складів, розташованих у с. Тищенівка Куп`янського району Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється y колабораційній діяльності, а саме у вчиненні дій спрямованих на провадження господарської діяльності, у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 1111 КК України.

16 лютого 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0003019 від 27.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

17 лютого 2023 року ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2023 року.

Підозрювана ОСОБА_4 вчинила злочин, за який передбачено покарання від трьох до п`яти років позбавлення волі.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України є:

- лист начальника Куп`янського РВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_9 , згідно якого за оперативними даними встановлено, що заступник директора з економічних питань ПАТ «Агрофірма 8 березня» ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_10 співпрацювали з окупантами, а саме здійснювали господарську діяльність з дозволу представників т.зв. «ВГА Харьковской области». Так з дозволу російських окупаційних військ представники вказаного с/г підприємства здійснювали прибирання врожаю а також посів нового врожаю на умовах подальшої сплати 5% від отриманого прибутку від продажу врожаю. Так з дозволу окупаційних військ навесні 2022 року був зібраний врожай пшениці, а також організовано посівну кампанію та засіяно близько 700 гектарів землі насінням соняшника, після реалізації якого керівництвом ПАТ «Агрофірма 8 березня» мав бути сплачений «податок» в розмірі 5% від прибутку. Також в ході контррозвідувальних заходів було встановлено, що ОСОБА_4 здійснювала продаж врожаю 2021 року, а саме приблизно 800 тон насіння соняшника за російські рублі з дозволу та домовленістю з представниками окупаційної влади та сплати певного відсотку від прибутку. Додатково отримана інформація, щодо домовленостей між ОСОБА_4 та представниками окупаційних військ про користування технікою та складськими приміщеннями, які є в користуванні ПАТ «Агрофірма 8 березня» для зібрання та зберігання врожаю господарств власники яких не виявили бажання співпрацювати з окупаційними військами та не здійснювали господарську діяльність;

- власноруч написана заява ОСОБА_4 , в якій остання зазначила, що вона являється заступником директора ПАТ «Агрофірма 8 березня» та з 24.02.2022 року знаходилась на території тимчасово окупованого Куп`янського району по момент звільнення території ЗСУ. Господарську діяльність на підприємстві ПАТ «Агрофірма 8 березня» вона проводила з 15.04.2022 року. З того часу було посіяно 800 га. соняшника та було прибрано озиму пшеницю. Соняшник ще не прибрали з полів, а озима пшениця знаходиться на складах в с. Тищенківка. Також в заяві зазначено, що для здійснення господарської діяльності були необхідні грошові кошти, а для їх отримання було необхідно продати врожай минулого року, тому було продано соняшник за російські рублі по ціні 12.000 рублів за тону, на загальну суму 5 мільйонів рублів. Паливо для техніки придбавала на заправці у м. Куп`янську, а соняшник продавала на території України. На нараду до Куп`янської адміністрації ходив ОСОБА_11 , а вона займалася господарською діяльністю;

- «Выписка из Реестра юридических лиц, осуществляющих деятельность в Харьковской области» згідно якої «Публичное акционерное общество «Агрофирма «8 Березня»» зареєстровано в незаконно створеній окупаційною владою податковій службі, так названої «Налоговая служба Харьковской области», керівником зазначено ОСОБА_12 ;

- показання свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що з самого початку окупації території Куп`янського району техніка збройних сил рф з позначкою «Z» заїхала не територію тракторної бригади ПАТ «Агрофірма 8 березня», яка належить ОСОБА_4 . Також свідок повідомив, що ОСОБА_4 надала приміщення контори ПАТ «Агрофірма 8 березня» для проживання в ній військових рф, а також займалася господарською діяльністю, а саме: сіяли насіння соняшника, збирали озиму пшеницю. Підприємство безперешкодно працювало з дозволу окупаційних військ, а також окупаційної влади;

- показання свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що вона особисто бачила, як з дозволу ОСОБА_4 розміщується військова техніка рф на території тракторної бригади ПАТ «Агрофірма 8 березня» за умови, що збройні сили рф не будуть чіпати її сільськогосподарську техніку. Також ОСОБА_4 надала приміщення офісу ПАТ «Агрофірма 8 березня», який розташований за адресою: вул. Вишнева, 1, с. Кіндрашівка Куп`янського району Харківської області. Також свідок повідомила, що сільськогосподарська техніка ПАТ «Агрофірма 8 березня» безперешкодно їздила через блокпости окупаційних військ, господарську діяльність ОСОБА_4 здійснювала з дозволу окупаційної адміністрації;

- показання свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_4 погодилась на співпрацю з окупаційною владою рф, щодо здійснення безперешкодної господарської діяльності. Зазначила, що ПАТ «Агрофірма 8 березня» здійснювало обробку земель з дозволу військових рф, так загалом було засіяно 690 га земель на території с. Кіндрашівка, с. Тищенківка та с. Моначинівка Куп`янського району. Свідок зазначила, що вона проживає в с. Тищенківка на вул. Підлісна поруч зі складом ПАТ «Агрофірма 8 березня» та бачила, як влітку 2022 року на вказаний склад приїжджали автомобілі з номерними знаками рф та вивозили продукцію зі складів;

- показання свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що на території с. Тищенківка Куп`янського району знаходяться склади та база ПАТ «Агрофірма 8 березня» директором якого є ОСОБА_4 , яка з перших днів окупації Куп`янського району співпрацювала з окупаційними військами рф. ОСОБА_4 здійснювала систематичний продаж зернових культур на територію рф. Особисто бачила вантажні автомобілі з номерними знаками рф, які завантажували насіння соняшника в с. Тищенківка Куп`янського району та потім рухалися в бік рф;

- повідомлення начальника Куп`янського РВ УСБУ в Харківській області про те, що Куп`янським РВ під час проведення фільтраційних заходів на території сел. Шевченкове в вересні 2022 року після де-окупації Куп`янського району Харківської області виявив громадянку України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 27.09.2022 року під час проходження фільтраційних заходів перевозила з собою в особистих речах готівкові кошти отримані від провадження господарської діяльності, а саме від продажу насіння соняшника під час окупації Куп`янського району у взаємодії з окупаційною адміністрацією (ВГА Куп`янського району), а саме 2.000.000 (два мільйони) рублів рф.

Крім того, обставинами для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення являються документи вилучені під час проведення обшуку, а саме:

- ксерокопія «Патента на торговую деятельность, сферу общественного питания, сферы обслуживания населения» від 01.08.2022 року, специфікація: «оптовая торговля зерном, необработанным табаком, семенами и кормами для животных», який виданий незаконно створеною на території м. Куп`янська т.зв. «Временной гражданской администрацией Харьковской области», за умовою патенту передбачається подальша сплата 5% від отриманого прибутку за реалізацію сільгосппродукції;

- черновий запис наступного змісту: «Сельхозуправление (мега банк) 2 этаж. Удобрение НПК 10-26 46.000 руб, белорусское 41.000 руб. Склад Уразово»;

- робоча документація ПАТ «Агрофірма 8 березня», серед яких книга вагаря, відомості про сплату заробітної плати, накладні, договори поставки в яких міститься інформація про провадження господарської діяльності у період тимчасової окупації Куп`янського району;

- довідка про відкриття розрахункового рахунку в «Филиале № НОМЕР_1 Коммерческого банка (Харківська область м. Куп`янськ) «Международный расчетный Банк (Республика Южная Осетия)»» на ім`я «Публичного акционерного общества «Агрофирма 8 Березня»»;

- договір №5000/0015-22 на обслуговування клієнтів в системі «Интернет Банк-Клиента» від 29.06.2022 року (Коммерческий Банк Международный расчетный Банк) підписаний генеральним директором ПАТ «Агрофирма 8 Березня» ОСОБА_11 ;

- договором банківського рахунку №5000/0015-22 (на расчетное и кассовое обслуживание юридических лиц, физических лиц предпринимателей, физических лиц, осуществляющих независимую профессиональную деятельность) від 29.06.2022 року укладений між «Коммерческим Банком «Международный расчетный банк» (общество с ограниченой ответственностью) в лице Директора Филиала №5 КБ «МРБ БАНК»» з однієї сторони та генеральним директором ПАТ «Агрофирма 8 Березня» ОСОБА_11 з другої сторони.

10.04.2023 року постановою керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області строк досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 16.05.2023 року у зв`язку з тим, що завершити досудове розслідування не видається за можливе, оскільки не завершена передача вилученого майна до Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; окрім того необхідно провести ряд процесуальних дій, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати вимоги ст. 293 КПК України та інші процесуальні дії, які мають істотне значення при розгляді кримінального провадження в суді.

Метою продовження відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що встановлені ухвалою суду при обрані ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи те, що підозрюваній ОСОБА_4 відомо місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, показання яких, надані під час досудового розслідування, тому існує ризик того, що підозрювана може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях. Наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано підозрюваною для перешкоджання кримінальному провадженню (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 добровільно співпрацювала з окупаційною владою, толерантно віднісся до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Територія Куп`янської територіальної громади, де проживає підозрювана ОСОБА_4 , включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою підозрюваної ОСОБА_4 , та значно збільшує зазначені в клопотанні ризики.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Слід звернути увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що застосування до ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013 року, пар.99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.?

Згідно розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ, згідно якого Куп`янський міськрайонний суд Харківської області змінено на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Враховуючи вищевикладене, зокрема особу правопорушника, яка вчинила злочин у період воєнного стану, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної під час досудового розслідування та можливості повного, всебічного та неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, слідча звернулася з клопотанням до слідчого судді.

Під час судового розгляду прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу повинно, зокрема, містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)». Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування при складенні письмового повідомлення про підозру та при зверненні до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було дотримано стандарту «достатніх підстав (доказів)» в частині, зокрема, встановлення наявності в діяннях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

З початком повномасштабного вторгнення росії на територію України село Кіндрашівка було окуповане та перебувало під окупацією до звільнення села 09 вересня 2022 року Збройними силами України.

Генеральним директором ПАТ «Агрофірма «8 Березня» до 15 вересня 2022 року був ОСОБА_11 , який здійснював безпосереднє керівництво діяльністю підприємства та приймав всі господарські, управлінські та фінансові рішення по роботі ПАТ «Агрофірма «8 Березня» відповідно до Статуту товариства. Однак 15 вересня 2022 року під час обстрілу села Кіндрашівка військами росії він був вбитий.

Як наслідок, ОСОБА_4 , будучи заступником директора ПАТ «Агрофірма «8 Березня» ОСОБА_11 , з 15 вересня 2022 року стала фактично виконувати обов`язки директора ПАТ «Агрофірма «8 Березня».

З огляду на ту обставину, що село Кіндрашівка було звільнено 9 вересня 2022 року (тобто до дати смерті генерального директора ПАТ «Агрофірма «8 Березня» ОСОБА_11 і початку фактичного виконання обов`язків директора товариства ОСОБА_4 ), заступник директора ОСОБА_4 . НЕ мала об`єктивної можливості проводити будь-яку діяльність у взаємодії з так званою «Военно-гражданской администрацией», як про це зазначено органом досудового розслідування в клопотанні, адже протягом всього часу існування зазначеної «Военно-гражданской администрации» на території Куп`янського району Харківської області ще був живим генеральний директор ПАТ «Агрофірма «8 Березня» ОСОБА_11 , який і здійснював всю господарсько-фінансову діяльність від імені підприємства.

Таким чином, теза органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 здійснювала господарську діяльність у взаємодії з так званою «Военно-гражданской администрацией», не відповідає дійсності, адже по-перше ОСОБА_4 не була наділена такими повноваженнями, перебуваючи на посаді заступника директора, а по-друге - протягом всього часу існування «Военно-гражданской администрации» на території Куп`янського району Харківської області господарсько-фінансову діяльність від імені підприємства здійснював генеральний директор ПАТ «Агрофірма «8 Березня» ОСОБА_11 .

Наведене вище свідчить не лише про відсутність в діяннях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, а й про те, що ОСОБА_4 не є суб`єктом зазначеного злочину.

Як наслідок, обґрунтована підозра як підстава для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у даному випадку відсутня.

Як вбачається із змісту поданого клопотання та доданих до нього документів, слідчим не було доведено та підтверджено відповідними доказами існування на даному етапі досудового розслідування жодного конкретного ризику, із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

17 січня 2023 року у межах кримінального провадження, відомості про що внесено до ЄРДР за №0003019 від 27.09.2022 року за ч. 4 ст. 1111 КК України, було проведено обшуки, присутньою під час яких була в тому числі і ОСОБА_4 . Тобто, з 17.01.2023 року ОСОБА_4 знала про здійснення досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України. Проте до цього часу за два місяці досудового розслідування НЕ здійснила жодних дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду, втечу чи на унеможливлення її виявлення органом досудового розслідування, хоча часу було більш ніж достатньо.

Єдиним доводом органу досудового розслідування, яким обґрунтовується наявність ризику переховування від органу досудового розслідування, є тяжкість покарання за ч. 4 ст. 1111 КК України - позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Стосовно наявного, на думку органу досудового розслідування, ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, то слід зазначити, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину є необґрунтованою, а тому необхідності впливати на будь-яких учасників кримінального провадження у неї немає.

Необґрунтованим та нічим непідтвердженим є припущення органу досудового розслідування про наявність зі сторони ОСОБА_4 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

У поданому клопотанні слідчий не навів жодних нових аргументів та доказів на підтвердження того, що зі спливом двох місяців заявлені ризики все ще існують по відношенню до ОСОБА_4 .

Як слідує із клопотання слідчого та доданих до нього документів, щодо продовження існування ризиків зі сторони ОСОБА_4 для органу досудового розслідування та суду, то слідчий не посилається на жодну реальну обставину, дії ОСОБА_4 , а лише зазначає про свої припущення та домисли, які не мають нічого спільного із особою ОСОБА_4 та його процесуальною і позапроцесуальною поведінкою. Те, що у клопотанні слідчим викладені лише власні домисли слідчого щодо існування ризиків зі сторони ОСОБА_4 , підтверджується тим, що додані до клопотання слідчим матеріали не містять жодного доказу на підтвердження того, що було зазначено слідчим у тексті клопотання щодо існування ризиків.

Також згідно з поданим клопотанням, слідчий не заявляє про з`явлення з 17.02.2022 року будь-яких нових ризиків.

Слідчим при складенні клопотання не було враховано обставин, які позитивно характеризують особу ОСОБА_4 , та свідчать про можливість застосування до ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування менш тяжкого запобіжного заходу.

При цьому, відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин.

Слід зазначити, що існують обставини, які позитивно характеризують особу ОСОБА_4 та які свідчать про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, беручи до уваги необґрунтованість висунутих ОСОБА_4 звинувачень, враховуючи дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , беручи до уваги відсутність з моменту початку досудового розслідування і до цього часу будь-яких ризиків із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для органу досудового розслідування, прокуратури та суду, а також враховуючи відсутність обставин, які перешкоджали завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, заявлене слідчим клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Однак просив слідчого суддю, що у разі прийняття судом рішення про необхідність застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , захисник просив суд розглянути можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави в межах, що визначені ч. 5 ст. 182 КПК України, та з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення клопотання відносно своєї підзахисної.

Вважає, що при виконанні вимог чинного законодавства, в клопотанні слідчий мав би, зокрема, зазначити обставини які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Втім, вказане клопотання не містить вищевказаних обставин, тим більш, жодних доказів на підтвердження наявності зазначених слідчим ризиків не надано.

Слідчим у своєму клопотанні зазначає, що підозрювана може переховуватись від слідства та суду, оскільки обвинувачується у вчинені злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втім, на підтвердження існування цього ризику орган досудового розслідування не надав жодного доказу.

Навпаки, відсутність наявності вказаного ризику підтверджується фактичними обставинами справи, з огляду на наступне. Так, ОСОБА_4 зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами), м. Харків з 22.02.2022 року перебуває у зоні бойових дій. До того ж, органом досудового розслідування зазначається про те, що ОСОБА_4 перебувала та території с. Тищенківка Куп`янського району Харківської області, яке перебувало до 11.09.2022 року під окупацією РФ.

Тобто з 11.09.2022 року по день вручення повідомлення про підозру (16.02.2023 року) та затримання ОСОБА_4 у неї був час та час та можливість для виїзду з місця проживання, в тому числі і за кордон, але цією можливістю ОСОБА_4 не скористалася, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 мети переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

До того ж, коли органи досудового розслідування прибули до місця фактичного та зареєстрованого проживання ОСОБА_4 , вона перебувала вдома, нікуди не виїжджала та їй безперешкодно було вручено повідомлення про підозру.

На підтвердження наявності ризику щодо можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків, орган досудового розслідування посилається на те, що ОСОБА_4 достовірно відомо місце проживання свідків у зазначеному кримінальному провадженні, наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано ОСОБА_4 для перешкоджання кримінальному провадженню.

На підтвердження існування цього ризику органом досудового розслідування не надано жодного доказу.

Більш того з моменту допиту цих осіб в якості свідків, від них не надходило скарг щодо спроб підозрюваного зустрітися із ними з метою впливу на них для зміни свідками своїх показань у зазначеному кримінальному провадженні.

У клопотанні не надається обґрунтування наявності ризиків вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, а лише міститься посилання на п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Навпаки, у самому повідомленні про підозру міститься інформація про те, що ОСОБА_4 жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувалась, скарги, заяв на неправомірні дії чи вчинення нею кримінальних правопорушень органом досудового розслідування не надано.

Також, жодних скарг на поведінку та дії ОСОБА_4 з боку державної установи «Харківський слідчий ізолятор», де тримається під вартою остання, не надходило.

Отже, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не було доведено.

Відповідно до правової позиції , викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Марченко проти України при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Просив суд відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала думку своїх захисників та просила застосувати відносно неї заставу.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваної, думку захисників, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, виходячи з наявних доказів, наведених у клопотанні слідчого.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді, в тому числі, позбавлення волі на строк до 5 років. Остання добровільно співпрацювала з окупаційною владою, а тому, з метою можливого уникнення покарання за скоєний злочин, може ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 мешкає в одному населеному пункті з свідками, які надали проти неї показання. Тому ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 заміжня, однак неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, працює заступником директора ПАТ «Агрофірма 8 березня»; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 , ніж тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою. На теперішні час на території України дії воєнний стан, а ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним продовжити застосування щодо підозрюваної найбільш тяжкого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, у відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Розглядаючи це питання, слідчий суддя дієта до таких висновків.

В Україні діє Конституція, стаття 62 якої передбачає наступне: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто інший, окрім суду, не може стверджувати, що особа винна у вчиненні злочину.

У статті 17 Кримінального процесуального кодексу України чітко зазначено, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує суддю при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Отже, положенням ч. 6 ст. 176 КПК України фактично встановлено презумпцію, за якою наявність підозри у вчиненні окремих злочинів обумовлює виключну необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права на обрання іншого запобіжного заходу. Цей підхід є дискримінаційним, оскільки ставить осіб, щодо яких обирається такий запобіжний захід, у нерівні умови порівняно з тими особами, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні інших злочинів аналогічного ступеня тяжкості.

Таким чином, положення ч. 6 ст. 176 КПК України суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частинам першій, другій статті 29 Конституції України, оскільки порушує принцип верховенства права та обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними скаргами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини п`ятої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019, Справа № 3-68/2018(3846/17, 2452/18, 3657/18, 347/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини п`ятої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, яким передбачено, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Як вбачається, Конституційним Судом України вже було прийнято рішення за аналогічним положенням КПК України та визнано його таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Крім того, абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя має право не визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, застосування застави при розгляді такого клопотання законодавець поклав саме на слідчого суддю, суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 4 ст. 1111 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 ; майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були проаналізовані раніше, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бєлгород російської федерації, громадянки України, - продовжити застосування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 травня 2023 року включно.

Визначити розмір застави щодо ОСОБА_4 у виді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 53.680 грн.

У разі внесення підозрюваною ОСОБА_4 застави, покласти на останню наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик;

- не відлучатися з с. Тищенківка Куп`янського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити для виконання прокурору Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження; начальнику державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1