Справа № 364/510/22
Провадження № 1-кп/364/13/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Володарка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001816 від 02.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю російської федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця призваного по мобілізації, стрільця-помічника гранатометника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 02 серпня 2022 року приблизно о 10 годині, тобто під час дії воєнного стану, ОСОБА_8 , будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, стрільцем-помічником гранатометника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшим сержантом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні Володарської селищної ради Київської області, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт Володарка, площа Миру, 4, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, приблизно о 10-й годині цього ж дня, зайшовши до холу приміщення селищної ради розпочав конфлікт з працівниками Володарської селищної ради, порушуючи при цьому усталені правила та норми поведінки, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, протиставляючи себе громадянам, які здійснювали свої трудові обов`язки у органі місцевого самоврядування. Діючи з хуліганських мотивів, ОСОБА_8 демонстративно виражався нецензурною лайкою та палив електронні сигарети у холі селищної ради. Завідувач господарством бухгалтерсько-господарського відділу апарату виконавчого комітету Володарської селищної ради ОСОБА_6 та стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старший сержант ОСОБА_10 , який здійснював охорону будівлі селищної ради, зробили зауваження ОСОБА_8 з приводу його поведінки та паління електронної сигарети у громадському місці. Реалізуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 продовжував виражатись у бік співробітників селищної ради нецензурними словами та висловлював погрози. Також зробив заяву про неправильне носіння та зберігання старшим сержантом ОСОБА_10 вогнепальної зброї АК-74, намагався наблизитись до останнього з метою схопити зброю. ОСОБА_8 , продовжуючи незаконні дії, усвідомлюючи їх протиправний характер та наслідки, свідомо ігноруючи правила поведінки у суспільстві, моральності, добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, пов`язаною із опором громадянам, застосовуючи насильство, демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих норм поведінки та бажаючи самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, діючи під малозначним приводом, завдав ОСОБА_6 кулаком правої руки удар в область лівої скроні, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої вискової ділянки розміром 2,5*0,5 см.

Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи правила поведінки у громадському місці, діючи умисно, з хуліганських мотивів, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, демонструючи свою зверхність над оточуючими співробітниками селищної ради, піднявшись на другий поверх Володарської селищної ради, та перебуваючи у кабінеті селищного голови, у присутності останнього та інших осіб, безпідставно, з надуманих причин, наніс один удар правою рукою в ліву частину обличчя представнику добровільного формування Володарської територіальної громади № 1 ОСОБА_7 , який в результаті удару отримав тілесні ушкодження у виді забійної рани слизової оболонки, кровоподтік нижньої губи зліва.

У результаті вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_8 було порушено громадський порядок та спокій громадян, призупинено звичну діяльність органу місцевого самоврядування, оскільки співробітники вимушені були викликати поліцію та медичну допомогу у зв`язку із нанесенням останнім тілесних ушкоджень громадянам, які перебували на своїх робочих місцях у селищній раді.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 296 КК України, яке кваліфікуються як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаному із опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони обвинувачення та сторони захисту.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_8 винуватим та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. З урахуванням обставин справи та тієї обставини, що обвинувачений є військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом, відповідно до ст. 62 КК України просив замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, зокрема просив до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту, який був обраний обвинуваченому. Також прокурор просив урахувати, що на його думку, обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 зазначена у обвинувальному акті, а саме щире каяття має бути виключена з огляду на те, що останній вину не визнав під час усього судового розгляду, та врахувати також обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю погодились із позицією прокурора та підтримали її.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, не визнав. Такі обставини, викладені у обвинувальному акті як дату, час і місце вчинення кримінального правопорушення визнав та не заперечував. Вважає, що у його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, підтримав позицію свого захисника щодо наявності у його діях іншого складу злочину, у судовому засіданні вибачився за свої дії.

Захисник ОСОБА_9 підтримав позицію свого підзахисного, зокрема посилаючись на висновки у постанові Верховного Суду у справі № 751/4233/18 від 21.01.2020, вважає, що у діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, та наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 175-1 КУпАП та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України нанесення легкого тілесного ушкодження. Також зауважив, що у ОСОБА_8 був відсутній мотив на вчинення хуліганських дій, а навпаки наявний особистий мотив з`ясування питання щодо надання гуманітарної допомоги та звіту від посадових осіб селищної ради щодо витрачених волонтерських коштів. На думку захисника, зазначена у обвинувальному акті обставина, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, з огляду на те, що не підтверджена належними доказами, а оригінал результату проходження тесту на стан виявлення алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Drager, не є таким доказом. У обвинувальному акті не конкретизовано, які саме дії обвинуваченого містять ознаки «особливої зухвалості, пов`язаної з опором громадянам», «самоствердження за рахунок приниження інших осіб», що позбавило останнього захищатись від пред`явленого обвинувачення. Порушення звичного режиму роботи органу місцевого самоврядування не було підтверджено повноваженими особами ради чи її головою- ОСОБА_11 . З самого обвинувального акту встановлено, що події, які інкримінуються обвинуваченому тривали 10 хвилин, що не може свідчити про зрив нормальної роботи ради. Факт знайомства між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_8 склались раніше неприязнені відносини через події його фактичного затримання ОСОБА_7 12 березня 2022 року, свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України. Крім того, ОСОБА_7 не являється потерпілим у даному кримінальному провадженні, бо не звертався із заявою до поліції про визнання його потерпілим. До того ж, він як колишній співробітник поліції має конфлікт інтересів під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, також це свідчить про упередженість та незаконний вплив на слідство. Усі дії, що вчинив обвинувачений були спровоковані неправомірними діями ОСОБА_6 , який перешкоджав ОСОБА_8 проходу до голови селищної ради, саме ОСОБА_6 розпочав бійку, штовхнувши ОСОБА_12 , спровокувавши ОСОБА_8 на необхідну оборону свого родича. ОСОБА_6 не є посадовою особою Володарської селищної ради, а є завідувачем сектора господарства, а тому не є «представником влади», якому обвинувачений чинив опір. На підставі цього та інших обставин, захисник просив ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням.

2.2 Докази сторони обвинувачення та захисту, які були досліджені судом.

У судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_13 , який є «ветераном праці», інвалідом 2 групи та який працює завідувачем господарства у Володарській селищній раді пояснив, що 02.08.2022 року приблизно о 10 годині ранку, перебуваючи на своєму робочому місці, у кабінеті, побачив у монітор відеоспостереження, що до селищної ради зайшли дві особи. Стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював охорону приміщення Володарської селищної ради, старший сержант, ОСОБА_10 вийшов перевірити їх документи, ОСОБА_6 почув скандал, крики, слова нецензурної лайки, після чого одразу прослідував у хол селищної ради. Побачив, що у холі стояв охоронник ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , який курив електронну сигарету. ОСОБА_12 питався до ОСОБА_10 , чому ОСОБА_8 воює. ОСОБА_6 спитав в чому справа та яка мета відвідування селищної ради. ОСОБА_8 та ОСОБА_12 почали нецензурно виражатись у бік ОСОБА_6 та інших осіб, зокрема ОСОБА_8 кричав: «будемо вас тут різати як свиней, ти їси мій хліб», вимагав щоб їх пропустили до керівництва. ОСОБА_6 повідомив, що секретар селищної ради перебуває на нараді та не може їх прийняти, просив припинити висловлюватись нецензурною лайкою та зробив зауваження з приводу заборони куріння у громадському місці, на що останній не відреагував. В ході конфлікту ОСОБА_8 стукнув кулаком по столу, вимагаючи, щоб його прийняв голова ради ОСОБА_11 та надав чеки за тепловізор, який був придбаний за власні кошти співробітників селищної ради для передачі його військовим. ОСОБА_6 чув із порожнини роту запах алкоголю від ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , підтвердив, що вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, поводили себе агресивно, їх поведінка не відповідала обстановці. Зазначив, що останні ображали ОСОБА_6 , на його зауваження та прохання припинити такі дії не реагували. ОСОБА_8 хотів вихватити автомат, який тримав при собі ОСОБА_10 , при цьому кричав ОСОБА_12 , щоб той відстебнув магазин автомату, але ОСОБА_6 , відштовхнувши руку ОСОБА_8 , запобіг його наміру, та з метою уникнення негативних наслідків, став між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , коли відчув удар з правої сторони у скроню, який наніс йому ОСОБА_8 . У цей час закінчилась нарада керівництва селищної ради та у хол вийшов голова селищної ради ОСОБА_11 та його заступник. ОСОБА_8 побіг на другий поверх приміщення ради, ОСОБА_10 одразу зателефонував до військомату, а ОСОБА_6 викликав поліцію. Під час конфлікту вийшли працівники ради у хол, приблизно до 12 години робота ради була призупинена, пізніше швидка медична допомога повезла ОСОБА_6 у лікарню.

У судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_7 , який очолює добровільне формування у смт Володарка, пояснив, що 02.08.2022 року зранку у робочий час, точний час не пам`ятає, побачив поліцію, почув галас та шум, спустився на перший поверх приміщення селищної ради, де побачив ОСОБА_6 , у якого з голови текла кров, він сидів на стільці і сказав, що у ОСОБА_10 хотіли забрати автомат. ОСОБА_7 бачив у нетверезому стані ОСОБА_12 у холі, ОСОБА_8 не було. У холі були співробітники поліції, військові та працівники ради. Він разом із військовим комісаром піднявся на другий поверх, де почув крики та зайшов у кабінет голови селищної ради, в якому на той час перебував секретар селищної ради ОСОБА_11 , який виконує обов`язки голови селищної ради. ОСОБА_8 та два військових сиділи за столом для відвідувачів. ОСОБА_7 , знаходячись у кабінеті голови ради наблизився до столу для відвідувачів з метою встановлення причини конфлікту, на що ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав виражатись на його адресу нецензурними словами, у відповідь ОСОБА_7 зробив йому зауваження щодо його поведінки та висловів, при цьому підійшов до ОСОБА_8 на відстані приблизно одного метру та стояв біля столу ОСОБА_11 . У цей час сидів ший на стулі ОСОБА_8 різко підвівся та правою рукою наніс удар ОСОБА_7 у нижню область обличчя, зачепивши нижню губу, після чого почав бігати по кабінету голови навколо столу. Пізніше ОСОБА_7 стало відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 було затримано на вулиці біля приміщення селищної ради. Також повідомив, що йому не відомо чи була зірвана нарада керівництва у зв`язку з цими подіями, зазначив, що усі працівники вийшли на крики у хол та десь приблизно до 12 години рада не працювала, оскільки приїхала поліція, військові та швидка медична допомога.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що не знайомий із обвинуваченим, потерпілих знає по роботі. ОСОБА_14 пояснив, що точну дату не пам`ятає, влітку 2022 року у першій половині робочого дня він знаходився у приймальні селищної ради, почув крики та вийшов у хол селищної ради, де перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Поведінка ОСОБА_8 та ОСОБА_12 під час спілкування була неадекватною, від них було чути різкий запах алкоголю, останні виражались нецензурною лайкою у бік співробітників селищної ради, ОСОБА_8 висловлював образи в сторону ОСОБА_6 , оскорбляв його. На думку свідка ОСОБА_14 , цей конфлікт виник через те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не дозволяли останнім пройти до голови селищної ради ОСОБА_11 у зв`язку з їх поведінкою та перебуванням у алкогольному сп`янінні, робили їм зауваження, просили припинити неправомірні дії у громадському місці. Свідок ОСОБА_14 пояснив, що робив зауваження ОСОБА_12 , намагався його заспокоїти, проте конфлікт не припинявся, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Також повідомив, що бачив у ОСОБА_6 розбиту брову на обличчі, з якої йшла кров, але не бачив хто завдав удару останньому. На ОСОБА_12 жодних слідів тілесних ушкоджень не було. Після цього спустився у хол секретар селищної ради. ОСОБА_8 разом із хлопцями, що проходять службу у територіальній обороні, піднялись до нього у кабінет.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка працює у бухгалтерсько-господарському відділі Володарської селищної ради, повідомила, що не була знайома раніше із обвинуваченим та ОСОБА_12 , потерпілих знає, оскільки разом працюють у одній установі. ОСОБА_15 показала суду, що влітку 2022 року (точну дату та час не пам`ятає) вона, перебуваючи на робочому місці у робочий час, вийшла у хол селищної ради на першому поверсі, оскільки почула крики, галас та сварку. Побачила, що у холі знаходяться ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , який був у окулярах. З їхньої сварки вона зрозуміла, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не пускають ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до голови Володарської селищної ради. ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою, на інших осіб, які вийшли у хол жодної уваги не звертав, як і не реагував на зауваження ОСОБА_6 . Також повідомила, що побачила у ОСОБА_6 розсічену брову, яка кровоточила, надавала йому медичну допомогу, доки не приїхала швидка, пізніше приїхав наряд поліції. Не бачила, щоб ОСОБА_6 наносив будь-кому тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_16 , яка працює у бухгалтерсько-господарському відділі Володарської селищної ради, зазначила, що обвинуваченого не знає, з потерпілими перебуває у трудових відносинах та під час допиту у судовому засіданні, показала, що влітку 2022 року (точну дату та час не пам`ятає) вона, перебуваючи на робочому місці, що знаходиться вкінці холу на першому поверсі селищної ради, у робочий час, припинила виконувати свої трудові обов`язки через крики, які доносились із холу ради, вийшла у хол селищної ради, де побачила ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . В цей момент ОСОБА_8 виражався нецензурною лексикою, казав образливі слова, поводив себе дуже агресивно. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 жодних тілесних ушкоджень не наносили нікому. Спустився голова селищної ради та забрав ОСОБА_8 до себе у кабінет на другий поверх приміщення ради. Робота селищної ради була призупинена приблизно на 2 години, оскільки було викликано швидку медичну допомогу та поліцію.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є батьком дружини обвинуваченого ОСОБА_8 , надав наступні покази: 02.08.2022 приблизно о 09-10-й годині ранку його зять ОСОБА_8 повідомив про намір піти до адміністрації з приводу гуманітарної допомоги, ОСОБА_12 вирішив піти з ним для з`ясування питання про отримання дров. Зайшовши до приміщення Володарської селищної ради, а саме у хол на першому поверсі, їх зустрів ОСОБА_10 та згодом вийшов ОСОБА_6 , який повідомив, що голови селищної ради не має і він не зможе їх прийняти. З цього приводу стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_12 у обличчя у район правого ока. Після цього, він втратив окуляри та почав шукати їх, бо нічого не бачив без них. В ході допиту змінив ці показання та вказав, що отримав удар від ОСОБА_6 у ліве око. Повідомив, що бачив, як ОСОБА_8 наніс один удар ОСОБА_6 , проте не бачив куди саме, пізніше уточнив, що у ліву брову, потім вказав, що дізнався, що його зять ОСОБА_8 ударив ОСОБА_6 , коли 03.08.2022 звернувся до лікарні за медичною допомогою. У холі приміщення ради він побачив голову селищної ради, який разом із ОСОБА_8 піднялись на другий поверх, ОСОБА_12 вийшов на вулицю, співробітники ради викликали поліцію. Із заявою про факт нанесення йому тілесних ушкоджень не звертався.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , старший сержант, стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 02.08.2022 здійснював охорону будівлі Володарської селищної ради пояснив, що з потерпілими знайомий, з обвинуваченим та ОСОБА_12 раніше не був знайомий, у родинних відносинах ні з ким не перебуває. Показав суду, що 02.08.2022 до Володарської селищної ради прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , хотіли потрапити на прийом до селищного голови, при цьому мали ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_10 , здійснюючи охорону правопорядку у холі при вході у приміщення ради, не пускав їх пройти далі, оскільки останні були нетверезі. Вийшов ОСОБА_6 та зателефонував голові селищної ради, та став також перешкоджати ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пройти далі у приміщення ради. В ході конфлікту, поведінка обвинуваченого була агресивною та зухвалою, він висловлювався нецензурною лексикою, почав наближатись до ОСОБА_10 , кажучи щоб той відстебнув магазин від автомату. Оскільки ОСОБА_10 був озброєний вогнепальною зброєю, то він почав відходити назад, щоб уникнути негативних наслідків. В цей час у конфлікт втрутився ОСОБА_6 , який став між ним та ОСОБА_8 , відсторонивши правою рукою ОСОБА_12 , у лівій руці ОСОБА_6 тримав телефон. ОСОБА_8 одразу вдарив ОСОБА_6 у область обличчя - у брову зліва. Зазначив, що ОСОБА_6 не наносив удару ОСОБА_12 , проте пам`ятає, що під час штовханини, останній втратив окуляри, ознак тілесних ушкоджень у нього не було. Після цього ОСОБА_8 піднявся з ОСОБА_11 на другий поверх, ОСОБА_10 викликав військових, а ОСОБА_6 викликав поліцію. Увесь конфлікт приблизно тривав до 30 хвилин, в цей час у хол повиходили співробітники селищної ради із своїх кабінетів. Також зазначив, що йому відомо про те, що коли ОСОБА_8 спустився до низу, то працівники поліції його затримали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , який перебуває у родинних відносинах із свідком ОСОБА_12 , раніше знайомий із потерпілими. Надав наступні покази: він разом із ОСОБА_12 , який є батьком його дружини, 02.08.2022 року зранку приблизно о 10-й годині прийшли до Володарської селищної ради Київської області (Київська область, Білоцерківський район, смт Володарка, площа Миру, 4) з метою особистої зустрічі із головою селищної ради для з`ясування питання розподілу гуманітарної допомоги військовослужбовцям та їх сім`ям, де у холі селищної ради їх зустрів ОСОБА_6 та повідомив, що голови не має, проте ОСОБА_8 знав, що голова на місці, оскільки його автомобіль стояв на парковці біля будівлі ради. У зв`язку з цим виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_8 виражався нецензурною лайкою, також повідомив, що побачив як із другого поверху приміщення спускається голова ОСОБА_11 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не пропускали ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пройти до кабінету селищного голови. Під час конфлікту ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_10 , що той не правильно тримає вогнепальну зброю, до зброї не торкався, ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_12 , який є інвалідом та від удару втратив окуляри, а тому він наніс правою рукою один удар ОСОБА_6 в обличчя з метою припинення дій останнього. В ході допиту уточнив, що сам факт нанесення ОСОБА_6 удару ОСОБА_12 не бачив. Вказав, що після удару тесть ОСОБА_12 звертався 03.08.2022 до лікарні, але із заявою до поліції не звертався. Після цього, ОСОБА_8 піднявся на 2 поверх селищної ради разом і селищним головою, з метою з`ясування тієї обставини кому надається гуманітарна допомога із військовослужбовців, оскільки коли зверталась за такою допомогою його дружина, їй було відмовлено у видачі допомоги. Перебуваючи у кабінеті селищного голови ОСОБА_11 , в якому знаходився останній та військовослужбовці, під час розмови селищний голова повідомив, що чеки на придбання допомоги для військовослужбовців не збереглись. У цей час до кабінету зайшов ОСОБА_7 , з яким у обвинуваченого раніше склались неприязні стосунки через те, що його було побито працівниками поліції з подачі останнього. ОСОБА_8 здалось, що ОСОБА_7 має намір нанести йому удар, оскільки останній тримав руку в області живота та підходив до нього, знаходячись на відстані приблизно одного метру, тому діючи на випередження вдарив ОСОБА_7 у нижню частину обличчя. Після цього, між ними стали військовослужбовці, які були у кабінеті голови Володарської селищної ради. Пізніше ОСОБА_8 затримала поліція. Вказав, що спиртні напої не вживав, був знервований, також на його поведінку могла вплинути контузія, так як він 27.07.2022 приїхав до військового госпіталю у зв`язку із пораненням та приймав ліки. Додав, що усвідомлював, що знаходиться у громадському місці селищній раді, не знав правил прийому громадян в органах місцевого самоврядування, як і не знав, що існує відповідний графік прийому головою громадян, письмово не звертався для вирішення питання про гуманітарну допомогу. Також пояснив, що не заперечує проти таких обставин що викладені у обвинувальному акті як дата, час і місце вчинення злочину, та не заперечує факт нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, проте вважає, що його дії не містять складу кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Визнає, що його дії неправомірні, проте у потерпілих вибачення не просив.

Із рапорту інспектора- чергового відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 від 02.08.2022 вбачається, що заявник ОСОБА_6 звернувся до поліції у зв`язку з тим, що 02.08.2022 о 10 год.11 хв. надійшло повідомлення по телефону про те, що за адресою: АДРЕСА_3 у приміщенні Володарської селищної ради двоє невідомих осіб вчиняють неправомірні дії, дане повідомлення зареєстровано ЄО за № 1642 від 02.08.2022 та підтверджує факт внесення до ЄРДР відомостей про інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 296 КК України. Також у рапорті вказані відомості про учасників події: ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_14 ОСОБА_8 .

З рапорту інспектора- чергового відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 від 02.08.2022 року встановлено, що до поліції по телефону звернувся заявник ОСОБА_18 , дане повідомлення зареєстровано ЄО за № 1644 від 02.08.2022 як інші тілесні ушкодження, відповідно до якого 02.08.2022 о 12 год.14 хв. за адресою АДРЕСА_4 до приймального відділення Володарської ЦРЛ за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз: забійна рана надбрівної дуги.

З рапорту інспектора- чергового відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_17 від 02.08.2022 встановлено, що до поліції по телефону звернувся заявник ОСОБА_18 , дане повідомлення зареєстровано ЄО за № 1645 від 02.08.2022 як інші тілесні ушкодження, відповідно до якого 02.08.2022 о 12 год. 39 хв. за адресою Володарський район, смт Володарка, вул. Коцюбинського, 25 А до приймального відділення Володарської ЦРЛ за медичною допомогою звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: забійна гематома нижньої губи.

З протоколу огляду місця події від 02.08.2022 разом із доданою до нього фототаблицею видно, що місцем вчинення кримінального правопорушення є приміщення Володарської селищної ради Київської області (Київська область, Білоцерківський район, смт Володарка, пл. Миру, 4), а саме хол на першому поверсі та на другому поверсі з правої сторони кабінет голови Володарської селищної ради. З фототаблиці доданої до протоколу вбачається сліди РБК на підлозі у холі селищної ради та встановлено, що прийомним днем громадян секретарем селищної ради ОСОБА_11 є кожна середа з 09.00-11.00 год. та з 14.00-16.00 год.

З оригіналів довідок, виданих КНП Володарської селищної ради «Володарська лікарня» поліклініка від 02.08.2022 та 03.08.2022 встановлено, що у ОСОБА_6 наявна рана вискової ділянки розміром 2,5 *0,5 см, яка кровоточить, ударив ОСОБА_19 . Діагноз: рвана рана лівої вискової ділянки, отримана на робочому місці у адміністративній будівлі Володарської селищної ради.

З оригіналу довідки, виданої КНП Володарської селищної ради «Володарська лікарня» поліклініка від 02.08.2022 встановлено, що ОСОБА_7 звернувся зі скаргою на кровопідтік нижньої губи зліва та забійної рани слизової оболонки розміром до 1 см. Діагноз: забійна гематома слизової оболонки, рвана рана.

Судом досліджено копію Розпорядження № 20 від 24.02.2021 «Про введення в дію Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату Володарської селищної ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів влади» Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області відповідно до п.6.4 робочим часом селищної ради є: з понеділка по четвер: з 8-00 до 17-00, п`ятниця: з 8-00 до 15-45 годин, обідня перерва з 12-00 до 12-45 годин. У пункті 3 Розпорядження передбачені основні обов`язки працівників селищної ради, зокрема щодо вживання заходів щодо термінового усунення причин та умов, які перешкоджають нормальній роботі ради.

Згідно копії розпорядження № 28-К від 24 грудня 2020 вбачається, що ОСОБА_6 призначено на посаду завідувача господарством бухгалтерсько-господарському відділу апарату виконавчого комітету Володарської селищної ради з 24.12.2020.

Копією витягу з наказу Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України № 58 від 21.03.2022 «Про призначення командирів добровольчих формувань територіальних громад Білоцерківського району Київської області» встановлено, що ОСОБА_7 призначено командиром добровольчого формування Володарської територіальної громади №1.

З рапорту старшого інспектора СРПП ВП №4 Білоцерківського РУП ГУНП Київської області капітана поліції ОСОБА_20 від 02.08.2022 встановлено, що ним та сержантом поліції ОСОБА_21 о 10 год. 12 хв. 02.08.2022 здійснено виїзд до Володарської селищної ради за повідомленням ОСОБА_6 , в ході якого встановлено особу, яка вчиняла хуліганки дії, ним є гр. ОСОБА_8 , який при спілкуванні поводився неадекватно та зачинав бійку, у зв`язку з чим до останнього було застосовано фізичну силу і кайданки та доставлено до Володарської ЦРЛ для медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

З протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 02.08.2022 вбачається, що ОСОБА_8 затриманий 02.08.2022 о 10 год. 30 хв. за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Володарка, площа Миру, 4. Жодних зауважень та доповнень до протоколу затримання ОСОБА_8 не зазначав.

Судом досліджений оригінал роздруківки з приладу Drager тесту № 147 від 02.08.2022 результату проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_8 , який станом на 02.08.2022 о 17 год. 42 хв. 31 сек. перебував у стані алкогольного сп`яніння (1.06 ‰).

Судом досліджено висновок судово-медичного експерта № 132 від 11.08.2022, згідно з яким по даних медичної документації (медичної довідки № 391 від 02.08.2022 виданої КНП ВРР «Володарська міська лікарня») у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження забійна рана лівої вискової ділянки розміром 2.5*0.5 см. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та могло виникнути 02.08. 2022 за обставин вказаних в постанові.

Судом досліджено висновок судово-медичного експерта № 132 від 11.08.2022, згідно з яким по даних медичної документації (медичної довідки № 390 від 02.08.2022, виданої КНП ВРР «Володарська міська лікарня») у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді забійної рани слизової оболонки, кровопідтік нижньої губи зліва. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та могло виникнути 02.08.2022 за обставин, які вказані в постанові.

Судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2022 за участі потерпілого ОСОБА_6 та переглянуто відеозапис, доданий до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини події від 02.08.2022, зокрема показав механізм нанесення ОСОБА_8 тілесного ушкодження.

Судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2022 за участі потерпілого ОСОБА_7 та переглянуто відеозапис, доданий до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_7 відтворив обставини події від 02.08.2022, зокрема показав механізм нанесення ОСОБА_8 тілесного ушкодження.

З висновку судово-медичного експерта № 156 від 15.09.2022 видно, що у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження забійна рана лівої вискової ділянки розміром 2.5*0.5 см. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та могло виникнути 02.08. 2022 р за обставин вказаних ним під час проведення слідчого експерименту від 14.09.2022 р.

З висновку судово-медичного експерта № 155 від 15.09.2022 видно, що у ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження, які могли виникнути 02.08.2022 р за обставин вказаних ним під час проведення слідчого експерименту від 14.09.2022р.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 , пояснив суду, що має 18-річний стаж роботи, вищу кваліфікацію та категорію експерта, безпосередньо був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, про що міститься відповідне застереження на титульній сторінці кожного з висновків. Також зазначив, що відповідною Інструкцією затверджена типова форма структури та вимог до змісту висновків та для проведення судово-медичної експертизи на підставі медичної документації дослідницька частина вказана у наданих ним висновках у рамках даного кримінального провадження, крім того, потерпілі були оглянуті лікарем травматологом, про що видані відповідні довідки, та відомостей зазначених в останніх йому було достатньо для проведення такого виду експертиз.

Судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 20.09.2022 р, за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 та переглянуто доданий до протоколу відеозапис, з яких вбачається, що ОСОБА_8 відобразив та показав події від 02.08.2022, що трапились за його участю в приміщенні Володарської селищної ради. При цьому жодних зауважень та доповнень до протоколу ним та його захисником не зроблено, протокол підписаний усіма учасниками, зокрема і ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_9 .

Також судом досліджені докази надані стороною захисту, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема характеристики з місця проживання та проходження військової служби ОСОБА_8 , його медичні документи та копію відпускного квитка № 1106 військової частини НОМЕР_1 , яка підтверджує той факт, що з 29.07.2022 по 27.08.2022 ОСОБА_8 звільнений у відпустку за станом здоров`я.

Досліджені у судовому засіданні копії рішення першої сесії восьмого скликання 1 засідання Володарської селищної ради від 01.12.2020 та додаток до нього, яким затверджена структура апарату Володарської селищної ради та копії клопотань поданих захисником ОСОБА_9 під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

З оригіналу довідки № 503 від 22.09.2022, виданої КНП «Володарської селищної ради» «Володарської лікарні» судом встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження у виді царапини лівої ділянки під оком, забій м`яких тканин, які наніс ОСОБА_6 .

3. Оцінка суду.

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, суду надано такі докази: рапорт працівника поліції про факт вчинення кримінального правопорушення від 02.08.2022 та внесення відомостей до ЄРДР, рапорти працівника поліції від 02.08.2022 про отримання повідомлення з лікарні щодо звернення потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за медичною допомогою у результаті отримання тілесних ушкоджень у приміщенні Володарської селищної ради 02.08.2022, протокол огляду місця події від 02.08.2022 з фототаблицею, оригінали медичних довідок від 02.08.2022 та від 03.08.2022, виданих КНП Володарської селищної ради «Володарська лікарня» про те, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 02.08.2022 виявлені тілесні ушкодження, копію розпорядження № 20 від 24.01.2021 Володарської селищної ради, якою затверджені правила внутрішньо трудового розпорядку для працівників апарату ради, копії наказів про призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відповідні займані посади, рапорт працівника поліції про встановлення особи ОСОБА_8 та фактичне його затримання на місці події, протокол затримання підозрюваної особи у вчинені злочину від 02.08.2022, результат проходження медичного огляду на стан виявлення ознак алкогольного сп`яніння від 02.08.2022 ОСОБА_8 , протоколи слідчих експериментів від 14.09.2022 разом із відеозаписами за участю потерпілих, протокол слідчого експерименту від 20.09.2022 разом із відеозаписом за участю ОСОБА_8 та його захисника, висновки судово-медичних експертиз № 131,132 від 11.08.2022 та № 155, 156 від 15.09.2022 р.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою та показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які визнані судом правдивими. Досліджені докази в їх сукупності із показаннями свідків не викликають у суду сумніву в їх достовірності.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язаному із опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Згідно зі ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Так, суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з тим, що тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_8 наніс на грунті виниклих між ними неприязнених стосунків у зв`язку з тим, що вони були знайомі, з огляду на наступне.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК Ураїни є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст.296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоча хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Для юридичної оцінки діяння за ст.296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у вигляді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Вказаних висновків дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к.

Під час допиту потерпілого ОСОБА_6 , він повідомив, що його донька та ОСОБА_8 були однокласниками, в свою чергу ОСОБА_7 пояснив, що під час виконання ним своїх службових обов`язків, йому стало відомо, що відносно ОСОБА_8 направлено до суду обвинувальний акт за ч.2 ст. 289 КК України.

Хоча ОСОБА_8 і потерпілі знайомі між собою, з огляду встановлених у судовому засіданні обставин, суд переконаний, що дана обставина не виключає у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

Як зазначено вище, обов`язковою умовою хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Такий мотив наявний у обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на таке. Так, під час судового розгляду встановлено, що 02.08.2022 року приблизно о 10-й ранку ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 прийшли до приміщення Володарської селищної ради з метою з`ясування причини не розподілення гуманітарної допомоги та видачі дров. ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, який зобов`язаний дотримуватись Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відповідно бути дисциплінованим, не допускати вчинків, що порочать звання військовослужбовця, проте знаходився у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, курив електронну сигарету та виражався нецензурною лайкою, викрикуючи образливі вислови у сторону працівників ради, які його зустріли у холі, вимагаючи особистого прийому з головою селищної ради, причиною такої нахабної поведінки став малозначний привід перешкода співробітниками ради йому у зустрічі з селищним головою. У судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив, що йому не відомо, що громадяни повинні дотримуватись установлених правил прийому у державних органах. Не припиняючи свої протиправні дії, протиставляючи себе іншим громадянам - співробітникам апарату селищної ради, при цьому поставивши себе вище за інших, тобто зверхньо, ігноруючи правила поведінки у суспільстві та моралі, нехтуючи вищезазначеними нормативно правовими актами, у холі приміщення ради громадському місці виразив явну неповагу до громадського порядку та загальноприйнятих норм поведінки, вдарив ОСОБА_6 , який намагався припинити такі хуліганські та зухвалі дії, та не допустити появу громадянина, який поводив себе неадекватно у зв`язку з вживанням алкоголю на прийомі у голови установи. ОСОБА_8 , протиставляючи себе суспільству, висловлював зауваження охороннику ОСОБА_10 , як слід носити вогнепальну зброю та закликав відстебнути магазин автомату, спробував замахнутись на зброю, проте його дії були припинені ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , не полишаючи наміру на явну неповагу до громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, наніс удар ОСОБА_6 , не зупинив свої хуліганські дії. Так, керуючись хуліганським мотивом, ОСОБА_8 піднявшись у кабінет голови селищної ради, стоячи, з його слів, біля столу останнього, у присутності керівництва державної установи та військовослужбовців, умисно, безпричинно, наніс один удар ОСОБА_7 , який нібито хотів вдарити його, оскільки рука ОСОБА_7 знаходилась на рівні живота, а тому обвинувачений, з його слів, зреагував на випередження. Таким чином, з урахуванням усіх обставин справи, зокрема того, що обвинуваченому достеменно відомо про введення на території України воєнного стану, прийшовши до селищної ради, вимагаючи звіту від керівництва територіальної громади щодо використання коштів для допомоги військовим та несправедливого, на його думку, розподілу гуманітарної допомоги військовим та їх сім`ям, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, спочатку у холі, а згодом у кабінеті селищного голови, за малозначним приводом наніс удари потерпілим, а тому суд доходить висновку, що мотив ОСОБА_8 не був направлений на завдання шкоди потерпілим з особистих мотивів та неприязнених стосунків, які склались між ними раніше, а був спрямований на показ своєї переваги над іншими громадянами, зокрема зверхнього ставлення до оточуюючих, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки у суспільстві та моралі, що виражалось у висловах нецензурної лайки, не реагування на зауваження та прохання припинити хуліганські дії співробітникам ради. Зокрема, сам обвинувачений повідомив суду, що вимагав від селищного голови пояснень з приводу коштів, які були витрачені на військову допомогу, останній йому відповів, що чеки за придбання такої допомоги не збереглись. Таким чином, усе це у сукупності свідчить про наявність у даному випадку мотиву явної неповаги до суспільства, зокрема до керівництва територіальної громади та інших співробітників селищної ради, що виразилось у протиставлення себе як військовослужбовця суспільству та що призвело до заподіяння потерпілим шкоди та зриву нормальної роботи установи.

Посилання захисника на постанову Верховного Суду у справі № 751/433/18 від 21.01.2020 р не приймається судом з урахуванням вищевикладеного, зокрема того, що судом не встановлений мотив обвинуваченого на заподіяння саме тілесних ушкоджень потерпілим.

Також суд не погоджується з тим, що у діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення за ч.3 ст. 296 КК України, а його дії підлягають кваліфікації за ст. ст. 173, 175-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК) слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

Під опором слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, завдання тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених у ч.3 ст. 296 КК України осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

Громадянином, який припиняє хуліганські дії, може бути як потерпілий від хуліганства, так і стороння особа.

Отже, зазначені такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 як нанесення тілесних ушкоджень потерпілим свідчить про наявність такої кваліфікуючої ознаки як опір громадянам, які припиняли хуліганські дії, також ця ознака підтверджується показами свідків. Висловлювання ОСОБА_8 нецензурною лексикою та образливі вирази, куріння у громадському місці, буйство, поєднане з насильством та тимчасове порушення нормальної діяльності установи підтверджує наявність грубого порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що дії вчинені ОСОБА_8 не містять складів адміністративних правопорушень, а саме дрібного хуліганства та куріння тютюнових виробів у заборонених місцях (ст. 175-1 КупАП), так як мають ознаки особливої зухвалості, що виразилось у грубому порушенні громадського порядку із застосуванням насильства, яке полягало у активних діях обвинуваченого - завдання тілесних ушкоджень громадянам, які припиняли його хуліганські дії. Факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 не заперечувався та визнавався.

Також стосовно кримінального провадження, що розглядається, оцінюючи версію сторони захисту щодо конфлікту інтересів у ОСОБА_7 з органом досудового розслідування, суд зауважує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1-2 ст.22 КПК Укпаїни). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України).

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не є потерпілою особою у даному кримінальному провадженні, оскільки не звертався із завою про визнання його потерпілим не є спроможними, з огляду на ту обставину, що кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 296 КК України, не є кримінальним правопорушенням приватного обвинувачення, де закон вимагає наявність обов`язкової відповідної заяви. Також з досліджених письмових доказів встановлено, що ОСОБА_7 зазначений як потерпілий, зокрема він звертався до лікарні з метою його медичного освідування, приймав активну участь під час досудового розслідування та у суді. Суд, з урахування положень ст. 2 КПК України, в якій закріплено, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона її прав, свобод, вважає, що ОСОБА_7 є потерпілим і набув такого статусу у розумінні ст. 55 КПК України, а доводи захисника є надуманими.

Твердження захисника, викладені у письмових тезах виступу у судових дебатах у пункті 6, повністю спростовуються дослідженими письмовими документами, зокрема з рапортів працівників поліції встановлено, що повідомлення про вчинення двома невстановленими особами у Володарській селищній раді прийнято о 10 год. 11 хв. 02.08.2022, повідомлення з лікарні поліції про звернення громадян за медичною допомогою зафіксовано 02.08.2022 о 12 год. 39 хв., що свідчить про те, що нормальна робота установи була порушена.

Доводи викладені у пунктах 8,9,10,11,12,13 не підтверджені жодним доказом, деякі з них зводяться до фактичної незгоди захисника із діями органу досудового розслідування та суду.

Зокрема, у пункті 14 захисник наводить таку ознаку ч.3 ст.296 КК України як «опір представникові влади», зазначаючи та посилаючись на структуру апарату Володарської селищної ради, вказуючи, що ОСОБА_6 не є представником влади, проте така ознака не інкримінувалась обвинуваченому ОСОБА_8 .

Так, з обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаному із опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Версія сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_6 спровокував своїми діями обвинуваченого ОСОБА_8 на нанесення йому тілесних ушкоджень у зв`язку із необхідною обороною, що виключає склад кримінального правопорушення не знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Суд вважає неспроможними докази того, що ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження внаслідок нанесення їх ОСОБА_6 , оскільки надана суду довідка з лікарні датована 22.09.2022, з неї вбачається, що у ОСОБА_12 наявна царапина лівої ділянки під оком та що дане тілесне ушкодження нанесене ОСОБА_6 . Таким чином, даний доказ не дає підстав для висновку, що ОСОБА_12 звертався до лікарні саме 02.08.2022 або 03.08.2022, як було повідомлено ним та обвинуваченим ОСОБА_8 під час допиту, та що саме дані ушкодження утворились у зв`язку з подіями від 02.08.2022, крім того, лікар не є очевидцем подій та не може констатувати у своїй довідці хто завдавав удар особі, яка звернулась за медичною допомогою та яким чином отримані тілесні ушкодження.

Свідки допитані під час судового розгляду повідомили, що не бачили як ОСОБА_6 наносив удар ОСОБА_12 , зокрема свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_14 показали, що ОСОБА_6 став між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з метою, щоб обвинувачений не вихватив автомат у ОСОБА_10 , відтиснувши правою рукою з місця ОСОБА_12 , де він стояв.

Суд критично відноситься до показань наданих свідком ОСОБА_12 та вважає їх неправдивими, оскільки вони є не послідовними, такими, що частково суперечать показанням інших свідків та такими, що надані ні особисто ним, а з використанням явних підказок у виді жестів та слів, які надходили від обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 у судовому засіданні. Вказані особи надавали підказки свідку ОСОБА_12 у яке саме око його вдарив ОСОБА_6 , бо спочатку ОСОБА_12 зазначив, що це праве око, але після впливу на нього зазначеними учасниками справи змінив свої покази на ліве око, тобто обвинувачений та захисник незаконно впливали на свідка під час його допиту, щоб отримати ті показання, які б підтверджували версію сторони захисту. Також при цьому суд враховує, що ОСОБА_12 є батьком дружини обвинуваченого ОСОБА_23 та обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_12 перебувають у родинних відносинах, разом фактично проживають за однією адресою: АДРЕСА_2 , а отже надані у суді покази даного свідка суд розцінює як такі, що надані з метою ухилення обвинуваченим від кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_9 просив визнати недопустимими доказами: результат тесту на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , оскільки у ньому відсутні ОСОБА_24 свідків та лікаря, що проводив такий огляд; висновків судово-медичних експертиз щодо виду тілесних ушкоджень, які отримали потерпілі, що надані суду стороною обвинувачення, з огляду на те, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивих висновків, самі висновки не відповідають вимогам Інструкції про проведення судово-медичних експертиз через відсутність дослідницької частини у них та через те, що експертизи проводились без участі самих потерпілих; також просив визнати усі протоколи слідчих експериментів, надані стороною обвинувачення такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки дані слідчі дії були проведені без участі захисника, що порушує права обвинуваченого на захист.

Крім того, суд також зазначає, що доводи захисника про виключення з обвинувачення у даному випадку обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння є неспроможними та не підтверджені протилежними доказами зі сторони захисту.

Щодо клопотання захисника про визнання висновків експертиз недопустимим доказом, то суд зазначає, що показаннями самого судово-медичного експерта ОСОБА_22 були спростовані твердження захисника про невідповідність висновкам формі і змісту, експерт у судовому засіданні, який приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, пояснив, що участь потерпілих під час проведення такого виду експертизи за медичними документами, не потрібна, наданої медичної документації було достатньо для встановлення виду і характеру тілесних ушкоджень потерпілих, зокрема під час проведення даних експертиз він був попереджений про кримінальну відповідальність, що підтверджується застереженням на титульній сторінці кожної експертизи, а тому таке клопотання захисника не підлягає задоволенню.

Протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який зазначений у розділі вище, не містить жодних зауважень, не згоди підозрюваного з його змістом, зокрема підписаний ним та у відповідній графі про роз`яснення йому прав також міститься його підпис. Слід звернути увагу, що посилання захисника ОСОБА_9 на той факт, що слідчі експерименти були проведені без його участі та тому порушують право обвинуваченого на захист, не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема спростовується підписом захисника у протоколі слідчого експерименту від 20.09.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який також не містить жодних доповнень або зауважень під час проведення слідчого експерименту.

Захисник не був позбавлений можливості оскаржувати дії або бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, з якими він не погоджувався до слідчого судді, проте таких доказів суду не надано, а тому такі посилання є необґрунтованими, а надані клопотання не є доказом порушенням прав обвинуваченого.

Також суд звертає увагу, що показання самого обвинуваченого під час судового розгляду були неоднозначними, а саме під час його допиту він зазначив, що бачив як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_12 , пізніше вказав, що такі події особисто не бачив. Таким чином, суд критично ставиться до таких неоднозначних показань самого обвинуваченого, оскільки вони спростовуються показаннями свідків та потерпілих.

Суд зазначає, що стороною захисту, яка, зокрема, була представлена і захисником, належних, допустимих та достатніх доказів на обгрунтування своєї позиції не зібрано та суду не надано, а відтак висунуту стороною захисту версію подій суд розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

4.Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо виключення з обвинувального акту такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого як щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав.

Так, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого і бажання виправити ситуацію, що склалася. Щире каяття має характеризувати поведінку особи після вчинення злочину суто з позиції психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміну в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, з метою відшкодування завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Під час судового розгляду вищенаведених обставин у своїй сукупності у поведінці обвинуваченого судом встановлено не було, зокрема осуд своїх неправомірних дій, намагання відшкодувати завдану злочином шкоду, бажання виправити наслідки вчиненого, співчуття потерпілим та вибачення перед ними, готовність понести покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Так, суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_8 02.08.2022 у стані алкогольного сп`яніння підтверджений належним доказом оригіналом результату проходження тесту за допомогою газоаналізатора, жодних зауважень від ОСОБА_8 про незгоду з результатами у ньому не має. Також суд зауважує, що факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння може підтверджуватись не лише медичними документами, а й іншими доказами, які були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема і показами потерпілих та свідків, про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах № 372/2291/16 від 21.11.2019, № 643/20474/15 від 11.02.2020.

Крім того, з практики Верховного Суду, зокрема у постанові № 672/ 1402/17 від 01.12.2021 встановлено, що норми КПК України не передбачають необхідність доказування стану алкогольного сп`яніння певним видом доказів.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та відсутності протилежних доказів від сторони захисту, суд доходить висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

5.Мотиви призначення покарання.

Відповідно до копії ухвали Володарського районного суду Київської області від 30.09.2021 на підставі ст. 47 КК України ОСОБА_8 був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України та переданий на поруки трудовому колективу фізичної особи підприємця ОСОБА_25 , якщо протягом одного року з моменту передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, яка набула законної сили 07.10.2021 року.

З обвинувального акту встановлено, що 02.08.2022 ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, тобто перебуваючи на поруках у трудового колективу протягом одного року, повторно порушив громадський порядок.

Відповідно до положень ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

У разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 289 КПК України якщо протягом року з дня передачі особи на поруки колективу підприємства, установи чи організації вона не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори відповідного колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись положеннями вказаних норм закону та враховуючи, що однорічний строк з моменту передачі ОСОБА_8 не сплинув та він порушив умови перебування на поруці у трудового колективу, суд доходить висновку про необхідність направлення копії даного вироку останньому.

З огляду на це, суд уважає, що підстав для застосування положень статті 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що обтяжує покарання.

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.

Проте, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин, з урахуванням його особи, який є військовослужбовцем, по місцю проживання характеризується задовільно, за місцем проходження військової служби позитивно, працевлаштований, одружений, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, однак з урахуванням того, що він згідно ухвали Володарського районного суду Київської області від 30.09.2021, протягом одного року з моменту його передачі на поруки трудовому колективу ФОП ОСОБА_25 , вчинив нове кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, враховуючи ту обставину, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди потерпілим, обвинувачений перед ними не вибачився, беручи до уваги їхні позиції з приводу покарання, які повністю співпадають з прокурором, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, а також з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, також враховуючи, що злочин вчинений під час дії воєнного стану та території України та підставою звернення обвинуваченого до органу місцевого самоврядування з приводу розподілу гуманітарної допомоги, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому останньому слід призначити покарання у межах санкції ч.3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, який призваний по мобілізації, стрільцем-помічником гранатометника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 62 КК України, з урахуванням вищезазначених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе замінити позбавлення волі строком на 2 роки на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 роки.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого, і таке покарання зможе досягнути мети, визначеної в ст. 50 КК України, ураховуючи те, що ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованому злочині не визнав.

Призначення ОСОБА_8 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, 02.08.2022 о 10 год. 30 хв. останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України для подальшого розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та 04.08.2022 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, в якості відбутого покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.08.2022 до 04.08.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України відповідає одному дню позбавлення волі.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01.12.2022 був змінений із цілодобового на нічний домашній арешт, який полягає у забороні обвинуваченому залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 20.00 години о 07.00 години щоденно. Також на ОСОБА_8 було покладено обов`язки з`являтись за викликом до суду, не відлучатись з місця проживання, повідомляти суд про зміну місця свого проживання. Отже, оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 , а також необхідності призначення покарання, наведений запобіжний захід в цілому слід залишити без змін до набуття вироком законної сили відповідає, разом з обов`язками: не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , починаючи з 02.08.2022 до 04.08.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 - домашній арешт, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 протягом часу з 20:00 год. до 07:00 год. щоденно, з зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до суду, залишити без змін до набуття вироком законної сили, разом з обов`язками:

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня після його проголошення направити трудовому колективу ФОП ОСОБА_26 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1