СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/302/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005717 від 30.06.2017 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

інші учасники провадження: потерпілий - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 29.06.2017, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи неподалік КНП «Консультативно-діагностичного центру» Святошинського району міста Києва, за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10, використовуючи невстановлений гострий предмет, схожий на ніж, умисно заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 29.06.2017, близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_7 повертався до місця свого проживання та проходив неподалік бювету, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 10. Неподалік КНП «Консультативно-діагностичного центру» Святошинського району м. Києва, ОСОБА_7 помітив раніше наглядно знайомого ОСОБА_4 , який в свою чергу сидів на бордюрі та розпивав алкогольні напої. Побачивши останнього, ОСОБА_7 зупинився поблизу нього та почав розмовляти з приводу повернення грошових коштів, на ґрунті чого утворився словесний конфлікт. Через деякий час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 , будучи обуреним словами ОСОБА_7 , вирішив заподіяти останньому тяжкі тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечні характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, дістав з кишені невстановлений гострий предмет по типу ножа, та утримуючи його у своїй руці, різко підвівся з бордюра та впритул наблизився до ОСОБА_7 . Відразу після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, останній, продовжуючи утримувати вказаний гострий предмет у своїй руці, наніс ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_7 , тим самим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 042-421-2021, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота: рани (визначена клінічними лікарями як колото-різана, без опису морфології) у лівій клубовій ділянці, від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку зовні у середину, з переду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів передньої черевної стінки, очеревини (наскрізного характеру), проникає у черевну порожнину, з ушкодженням тонкого кишечника (на відстані 100 (см) від зв`язки Трейця (розмірами 0,5х0,3 (см) та на 30 (см) від ілеоцекального переходу (розмірами 0,5х0,2 (см), поранення сигмоподібної кишки приблизно 1 (см), проникаюче в порожнину) яке супроводжувалось крововиливом у черевну порожнину, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за наведених вище обставин визнав повністю. При цьому суду показав, що п`ять років назад, в червні 2017 року, приблизно о 19-20 годині йшов з роботи додому. По дорозі вони з колегою вирішили випити пива, і з цією метою зайшли в заклад, де зустріли ОСОБА_7 , який відпочивав з двома чоловіками, був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 в грубій формі звернувся до ОСОБА_4 з питанням повернення грошового боргу, вони посварилися, дійшло до бійки. Не бажаючи продовження конфлікту, ОСОБА_4 вийшов із закладу, купив пляшку пива і пішов у парк. Однак, невдовзі ОСОБА_7 зі своїми товаришами знову підійшли до нього, потерпілий продовжував чіпатися, що змусило його перейти на інший бік вулиці, де він сів на бордюр, дістав ніж щоб відкрити пляшку пива. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_7 знову його знайшов, ногою вибив з рук пиво, рукою вдарив по голові, що призвело до бійки, в ході якої потерпілий наносив удари в плече і тулуб. ОСОБА_4 по інерції вдарив потерпілого ножом, який тримав у руці, після чого пішов додому, якийсь час ОСОБА_7 біг слідом; думав, що попав по нозі. Через два-три дня обвинувачений пішов до поліції, повідомив про ці події, а на дев`ятий-десятий день - також до лікарні, де вони зустрілися і поговорили з ОСОБА_7 , який претензій не мав, попросив лише повернути гроші за ліки, на що він погодився. З питанням повернення грошей до ОСОБА_4 звернулася дружина ОСОБА_7 , заявила, що сума, яку слід сплатити становить 100 тисяч гривень, також їх адвокат зазначила, що після сплати цієї суми ОСОБА_8 «не посадять», але гарантій ніяких не давали. Додзвонитися до ОСОБА_7 щоб врегулювати питання, він не міг, його номер заблокували, а при зустрічах на вулиці потерпілий не хотів з ним розмовляти. Обвинувачений щиро кається у вчиненому, добровільно сплатив 15000 грн в рахунок відшкодування шкоди, просив врахувати, що не хотів конфлікту, все сталося тому що сам потерпілий до нього чіплявся, просив суд суворо не карати і призначити покарання із іспитовим строком.

В судовому засіданні безпосередньо допитаний потерпілий та свідки.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 вони товаришували з півроку до інциденту, кілька разів пили пиво. Якось він позичив ОСОБА_4 гроші для святкування Дня народження, які той не повернув. Влітку 2017 року вони випадково зустрілися в парку на Борщагівці, де ОСОБА_4 , сидячи на бордюрі, пив пиво. Він нагадав про гроші, але ОСОБА_4 сказав, що не буде повертати борг. Між ними виникла перепалка, ОСОБА_4 різко піднявся, обійняв його, сказав: «Вибач» і побіг. ОСОБА_7 побіг за обвинуваченим, але через біль не міг його наздогнати, сам піднявся до поліклініки, яка була поруч, де йому викликали «швидку допомогу» та поліцію, в лікарні поклали в реанімацію. В лікарні він перебував з 29.06.2017 по 10.07.2017 р.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що ані обвинуваченого, ані потерпілого раніше не знав. Влітку 2017 року він зі своєю дівчиною гуляли парком, і він побачив, що на відстані 30-40 метрів від них стояв потерпілий, а обвинувачений сидів на площадці. Раптом він встав, обійняв ОСОБА_7 і втік. Через півтора-два тижні він випадково зустрів на вулиці раніше незнайомого ОСОБА_7 , згадав подію, яку бачив, вони поговорили, обмінялися телефонами. Свідок ОСОБА_9 додатково показав, що конфлікту, бійки він не бачив, подробиць подій зазначити не може.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що є дружиною потерпілого ОСОБА_7 . Приблизно 20-го червня 2017 року, близько 9-ї години вечора він зателефонував, повідомив про поранення, що знаходиться в поліклініці, йому викликали «швидку допомогу» та поліцію. Вночі вона приїхала в лікарню, де ОСОБА_7 вже знаходився в реанімації, був у важкому стані. ОСОБА_10 разом з сестрою чоловіка купували в аптеках необхідні ліки, приносили в лікарню. Через 5-7 днів ОСОБА_7 перевели в загальну палату, і тільки тоді прийшов ОСОБА_4 , але допомоги не пропонував. Додатково ОСОБА_10 показала, що чеки на ліки та інші необхідні речі вони не збирали, лише потім, за порадою адвоката, знаходили і збирали чеки інших покупців в аптеках, щоб потім пред`явити претензії ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 показала, що є цивільною дружиною ОСОБА_4 , у них є спільна неповнолітня дитина, 2016 року народження. Влітку 2017 року вона була з дитиною в селі, очевидцем подій не була. Про вчинене кримінальне правопорушення вона дізналася від чоловіка, який зателефонував їй, розповів що відбулося. При цьому, він дуже переживав, каявся, засуджував свій вчинок.

Також судом безпосередньо досліджені письмові докази.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.03.2021 року, за адресою: АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_7 вказав місце, де він зустрівся з ОСОБА_4 і між ними виник конфлікт, після чого ОСОБА_4 підійшов і встромив йому в живіт ніж (а.с. 83-86).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 29.02.2020 року, проведеного на місці вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 за участі потерпілого ОСОБА_7 , було відтворено дії учасників, обстановку, маршрути, обставини, за яких, під час конфлікту, ОСОБА_4 наніс йому в живіт удар предметом, схожим на ніж ( а.с. 87-91).

В ході слідчого експерименту 13.06.2021 року, за участі ОСОБА_4 було відтворено дії учасників, обстановку, маршрути, обставини, за яких 29.06.2017 року, близько 20 год. 30 хв. обвинувачений, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 92-97).

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2021 року та 14.06.2021 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відповідно впізнали ОСОБА_4 як особу, яка 29.06.2017 року за адресою АДРЕСА_3 нанесла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 98-104).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , було відтворено обставини, події, за яких 29.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 потерпілому ОСОБА_7 було нанесено ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

За висновком експерта № 042-421-2021 від 12.04.2021 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота: рани (визначена клінічними лікарями як колото-різана, без опису морфології) у лівій клубовій ділянці, від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку зовні у середину, з переду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів передньої черевної стінки, очеревини (наскрізного характеру), проникає у черевну порожнину, з ушкодженням тонкого кишечника (на відстані 100 (см) від зв`язки Трейця (розмірами 0,5х0,3 (см) та на 30 (см) від ілеоцекального переходу (розмірами 0,5х0,2 (см), поранення сигмоподібної кишки приблизно 1 (см), проникаюче в порожнину) яке супроводжувалось крововиливом у черевну порожнину, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося від однократної ударної дії твердого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа) у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 29.06.2017 року. Ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів: відкриті ушкодження внутрішніх органів, розміщених у зачеревному просторі (нирок, наднирників, підшлункової залози) і в порожнині таза (сечовий міхур, матка, яєчники, передміхурова залоза, верхній і середній відділи прямої кішки, перетинкова частина уретри), відносяться до ушкоджень, що є небезпечними для життя (п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України) (а.с. 111-116).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд дійшов наступних висновків.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, вважає поза розумним сумнівом доведеним належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він умисно наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, цивільну дружину, неповнолітню дитину на утриманні, неофіційно працює. Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обтяжуючі обставини відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень необхідним й достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, на строк 5 років.

Також, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, інші обставини справи, зокрема той факт, що кримінальне правопорушення вчинено в ході конфлікту, який спровокував сам потерпілий, а ОСОБА_12 намагався його уникнути, добровільне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15000 грн., що обвинувачений, не будучи раніше судимим, протягом більше чотирьох років з дня вчинення даного злочину інших кримінальних правопорушень не вчиняв, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21683 грн. 45 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково, в ході судового розгляду відшкодував потерпілому 15000 грн. матеріальної шкоди, інші витрати потерпілого вважав недоведеними, розмір моральної шкоди вважав завищеним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільного позову з додатками, суд дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову, з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, суд вважає встановленим, що кримінальним правопорушенням, яке вчинив ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на проведене лікування, купівлю ліків, доказом чого цивільним позивачем було надано чеки з різних аптек.

Верховний Суд в постанові від 28.01.2020 року № 639/1910/19 зазначив, що суд, приймаючи рішення в частині, що стосується задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні, повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди, а під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди - навести в рішенні відповідні мотиви.

Як вбачається з дат та часу купівлі ліків, які зазначені в чеках, вони підтверджують купівлю ліків, медичних препаратів (часто однакових) кілька разів в один день і буквально через кілька хвилин в одній і тій самій аптеці (приклад а.с. 142). Суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_10 , що з першого дня лікування чеки не збирались, це відбулося вже пізніше, шляхом збору в аптеках чеків інших покупців, а тому вважає не доведеним розмір матеріальної шкоди, який заявлений до відшкодування потерпілим, що унеможливлює задоволення цивільного позову в цій частині.

Стосовно вимог цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Суд ураховує, що потерпілому ОСОБА_7 було нанесено тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що призвело до фізичних страждань, хвилювання за долю сім`ї, необхідності лікування, а, отже, і змін у життєвих і виробничих стосунках. Разом з цим, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 ще з 2017 року намагався врегулювати конфлікт, визначити розмір відшкодування, але сам потерпілий уникав спілкування, а дружина потерпілого заявила суму, заздалегідь непомірну для обвинуваченого. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з ОСОБА_12 , має становити 20000 грн.

Також з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз у розмірі 3593, 80 грн.

Питання речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в розмірі 1796 грн. 90 коп. на користь держави

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду 20000 (двадцять тисяч) грн. В задоволенні інших вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається сторонам в порядку ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1