Справа №:755/1822/22
Провадження №: 1-кс/755/1861/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2022 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.01.2022, -
в с т а н о в и в:
адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник просив скасувати арешт, з огляду на те, що накладення арешту на вищезазначене майно є необґрунтованим ті істотно порушує права ОСОБА_5 , як добросовісного набувача на мирне володіння розпорядження так використання свого майна.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених в ньому підстав.
Слідчий у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а вказана квартира речовим доказом.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, які надано слідчим, заслухавши думку учасників розгляду клопотання, прийшов до наступного.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Вказану квартира на підставі постанови прокурора Дніпровської окружної прокуратури від 03.02.2022 року було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так як відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року було накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури від 03.02.2022 квартиру за адресою АДРЕСА_2 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000292 від 27.01.2022.
Дані обставини у сукупності свідчить про обґрунтованість постанови прокурора про приєднання до справи речових доказів від 03.02.2022 року.
Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, у рішенні «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) від 23 січня 2014 року Суд зазначив: «…будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар…»
Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.
Слідчий суддя враховує ту обставину, що на даний момент у кримінальному провадженні №0000292 від 27.01.2022 року здійснюється досудове розслідування, майно є речовим доказом, тому суд дійшов висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту не зникла, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.01.2022 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя