Справа № 585/1/23
Номер провадження 1-кс/585/240/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни клопотання старшого слідчого Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про продовження підозрюваному:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, мешканцю АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, працюючому робітником благоустрою Смілівського старостинського округу Хмелівської ОТГ, раніше не судимому,

запобіжного заходу - тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання, в якому зазначається, що СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2023 відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2023 близько 04 год. 40 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі "21043» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Соборній в межах населеного пункту в с. Сміле Роменського району, Сумської області зі сторони с. Хоружівка Роменського району в напрямку с. Хмелів Роменського р. Перебуваючи поблизу будинку № 57 по вул. Соборній в с. Сміле Роменського району, допустив наїзд на ОСОБА_8 , який перебував у вертикальному положенні в нерухомому стані на проїзній частині дороги на полосі руху водія. Після зупинки транспортного засобу, водій автомобіля та пасажир, зокрема ОСОБА_6 вийшли з автомобіля та виявили під колесами автомобіля тіло ОСОБА_8 . Після цього, близько 04 год. 45 хв. 01.01.2023, не провівши заходів деблокування пішохода з під нижньої частини вищевказаного автомобіля, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, сів за кермо вищевказаного автомобіля, перед початком руху, не переконався в тому, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме пішоходу ОСОБА_8 який перебував під колесами автомобіля, ОСОБА_6 продовжив рух в напрямку с. Хмелів Роменського району. Проїхавши близько 150 метрів у вказаному напрямку пішохід ОСОБА_8 під час руху автомобіля викотився з під його колес та залишився лежати на проїзній частині дороги, а ОСОБА_6 продовжив рух в напрямку місця проживання. В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі БІІІМД під час транспортування до лікарні. На підставі викладеного, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого. В подальшому, після переїзду пішохода ОСОБА_9 , та його волочіння під автомобілем, ОСОБА_6 усвідомлюючи і достовірно знаючи, що пішохід внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що своїми діями він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, оскільки пішохід не подавав ознак життя, в порушення п.п. 1.10, 2.10.Г Правил, ст. 37 ЗУ «Основ законодавства України про охорону здоров`я», не вжив можливих заходів щодо надання йому першої медичної допомоги та відправлення до лікувального закладу карету швидкої допомоги не викликав, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу , не виконав свого обов`язку, покладеного на нього п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, діючи умисно та в нічний час доби залишив посеред дороги останнього, який в зв`язку з безпорадним станом, був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, оскільки отримав тілесні ушкодження в результаті яких помер в автомобіля БШМД під час транспортування до лікарні. Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи. 01.01.2023 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 02.01.2023 останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України. 03.01.2023 підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 05 год. 00 хв. 01.03.2023 включно. 23.02.2023 строк досудового розслідування було продовжено постановою керівника Роменської окружної прокуратури до 3 місяців, а саме до 02.04.2023. Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП, та схемою до нього, протоколу огляду місця події, протоколом огляду трупа, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. При виборі запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, надано оцінку в сукупності всім обставинам, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. З ст. 135 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі до 10 років. Усвідомлення останнім невідворотності покарання за вчинення тяжкого злочину виключно у вигляді позбавлення волі, що дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти дії направлені на уникнення від покарання; вік підозрюваного ОСОБА_6 - 19 років, стан його здоров`я задовільний; наявність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_6 в місці його проживання; наявність у підозрюваного ОСОБА_6 офіційного місця роботи; майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 . Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, в обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, з врахуванням наслідків які настали смерть людини має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від органів досудового розслідування та суду. Так, в обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий виходячи з встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідка безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків. Таким чином, ОСОБА_6 розуміючи, що йому загрожує реальне покарання може здійснювати вплив на свідків, а отже у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу намагатиметься незаконно впливати на них у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років. Застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, наведеним у вказаному клопотанні. Так, особисте зобов`язання та особисту поруку до підозрюваного ОСОБА_6 застосувати неможливо, оскільки він, вчинив тяжкі злочини перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тим самим своєю поведінкою під час вчинення кримінального правопорушення продемонстрував зневагу до суспільних норм моралі, та девіантну спрямованість своєї особистості. Застава не може бути обрана, так як підозрюваний ОСОБА_6 не буде ізольований від суспільства, а тому зможе переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Домашній арешт до ОСОБА_6 застосувати не представляється за можливе оскільки, розуміючи можливість покарання у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може вільно вчиняти дії, направлені на уникнення від відповідальності та покарання, також є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі останній, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, що ускладнить повне, всебічне та своєчасне проведення досудового розслідування. Таким чином, єдиною ефективною в даному випадку мірою запобіжного заходу є тримання під вартою, оскільки виключно така міра запобіжного заходу зможе повністю виключити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та виключити можливість переховуватися ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочину. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити останнім дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України. Перелічені ризики є обґрунтованими, реально існуючими та достатньо високими і в свою чергу виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою та продовжують існувати та не зникли станом на момент звернення до суду з вказаним клопотанням.В той же час закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не представляється можливим.

Слідчий в судове засідання не прибув.

Прокурор клопотання підтримала та просила задоволити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання і просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що ОСОБА_6 , свою провину визнає, сприяє слідству, з свідками разом не проживає та впливати на них не буде, а тому просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

ОСОБА_6 суду пояснив, що свою провину в скоєному він визнає та розкаюється, він з першого дня сприяв слідству. Просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки з свідками він не проживає та впливати на них не буде.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по цих матеріалах, заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного та його захисника, прийшов до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

Згідно ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст.199 строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Частинами 3 та 5 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано у відповідності вимог ч. 3 ст. 199 КПК України.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1, ч.3 ст.135 КК України, який, відповідно ст. 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

З практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000001 в межах строку досудового розслідування ще потрібно виконати ряд слідчих дій, які не було проведено та прийняти ряд процесуальних рішень, необхідних для спрямування обвинувального акту до суду.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, суд приходить до переконання, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

При розгляді справи прокурор довів вказані в обґрунтування клопотання ризики, передбачені п.1) та п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України, але не довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Отже такий ризик, як вплив на свідків, суд не вважає наскільки суттєвим, щоб застосовувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за встановлених обставин, суд враховує наявність клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке підтримав і підозрюваний, з огляду на що слідчий суддя вважає можливим вирішити клопотання сторони захисту.

За таких обставин суд вважає доцільним застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підставою застосування запобіжного заходу, є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового слідства та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Окремо вважаю необхідним звернути увагу на ту обставину, що прокурор не обґрунтував чому ОСОБА_6 має перебувати під вартою, за умови, що іншій особі, яка вчинила наїзд, взагалі не обрано запобіжний захід. Суду не надано навіть даних про наявність кримінального провадження відносно цієї особи.

Також не обґрунтована і потреба перебування ОСОБА_6 під вартою у строк, більший, ніж визначений для досудового розслідування 2 місяці, тобто не вказано які саме слідчі дії не проведені з підозрюваним, з яких причин і чому підозрюваний в цей період має перебувати під вартою.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194-196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

В продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном до 2 квітня 2023 року включно, заборонивши цілодобово залишати своє житло за місцем постійного проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду в залежності від стадії кримінального провадження за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Роменського р. без дозволу слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу передати на виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручається негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено о 12 годині 45 хвилин 28 лютого 2023 року .

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1