28.02.2023 363/2946/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001036 від 12.09.2022 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Желєзногорськ Курської області російської федерації, росіянина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, не інваліда, раніше судимий 19.10.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 01.12.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судом було встановлено наступні:

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

24 лютого 2022 Указом Президента України № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, строком на 30 діб.

Вказаний вище Указ 24.02.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ».

14 березня 2022 Указом Президента України № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Вказаний вище Указ 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ».

На підставі вище вказаних нормативно правових актів з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на території України у зв`язку з введенням воєнного стану визначено умови та порядок тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, тимчасових обмежень прав та законних інтересів юридичних осіб, а також діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

Поряд з цим, у порушення зазначених нормативно правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період воєнного стану, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, 21 березня 2022 року близько 18 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження № 0000093), отримав від останнього пропозицію повторно вчинити кримінальне правопорушення, а саме: таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився.

Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення таємного викрадення чужого майна, при цьому заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном.

Після чого в той же час, ОСОБА_4 , діючи повторно, разом з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), за попередньою змовою групою осіб, з метою вчинення кримінального правопорушення, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, прибули на територію домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), перебуваючи на території вказаного домоволодіння, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій спільний та злочинний умисел, підійшли до віконного отвору в стіні житлового будинку, де в подальшому ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), пошкодив скло вікна та через отвір у віконній рамі, який утворився в наслідок пошкодження вікна, проник до приміщення житлового будинку.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, виявив та заволодів ключами від запірних механізмів підсобного господарського приміщення, яке також знаходиться за вищевказаною адресою, та через отвір у пошкодженому вікні передав їх ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), продовжуючи знаходитися в приміщенні житлового будинку, виявив та таємно викрав портативний зарядний пристрій «Power Bank SOLAR 80000 mAh», чорно-білого кольору, вартість якого під час досудового розслідування не встановлено, планшет «Prestigio MultiPad Grace 3157G 16GB Black» вартістю 2 100 (дві тисячі сто) грн., відеокамеру марки «SONY» модель «DCR-TRV22E», вартістю 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн., які належать ОСОБА_7 .

В той же час, ОСОБА_4 , діючи повторно, реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження) злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, з використанням ключів, які йому передав з житлового будинку ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), шляхом відчинення запірних механізмів на вхідних дверях, проник до підсобного господарського приміщення, яке знаходиться на території вказаного вище домоволодіння.

Перебуваючи у вищевказаному господарському приміщенні, ОСОБА_4 , діючи повторно, реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна виявив та таємно викрав: радіостанцію «Motorola» моделі «fv500» вартістю 624 (шістсот двадцять чотири) грн. 14 коп.; гладкоствольну рушницю «SAUER» № НОМЕР_1 калібру 16 мм, вартістю 17 499 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 30 коп.; гладкоствольну рушницю «Browning» «Fusion Ultimate», № НОМЕР_2 , калібру 12 мм вартістю 35 415 (тридцять п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 25 коп.; гладкоствольну рушницю «FABARN» № НОМЕР_3 , калібру 12 мм вартістю 19 165 (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 90 коп., а також бойовими припасами до них патрони до гладко ствольних мисливських рушниць 12 калібру, а саме: 41 (сорок один) патрон «12 Taxo Ukraine» загальною вартістю 643 (шістсот сорок три) грн. 70 коп., 10 (десять) патронів «Sauvestre» загальною вартістю 144 (сто сорок чотири) грн. 50 коп., 6 (шість) патронів «NobelSport» загальною вартістю 126 (сто двадцять шість) грн., 85 (вісімдесят п`ять) патронів «12*12*12*12» загальною вартістю 1020 (одна тисяча двадцять) грн.; 3 (три) патрони «Saga» загальною вартістю 45 (сорок п`ять) грн.; 12 (дванадцять) патронів «Cheddite» загальною вартістю 223 (двісті двадцять три) грн. 20 коп., десять патронів «Remington 12 6A» загальною вартістю 158 (сто п`ятдесят вісім) грн.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), з вказаними вище матеріальними цінностями покинули територію домоволодіння, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 68 664 (шістдесят вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 99 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, судом було встановлено наступні:

21 березня 2022 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), отримав від останнього пропозицію вчинити кримінальне правопорушення, а саме: викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів з території домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився.

Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення викрадення бойових припасів та вогнепальної зброї, при цьому заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном.

Після чого в той же час, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою вчинення кримінального правопорушення, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, прибули на територію домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), перебуваючи на території вказаного домоволодіння, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій спільний та злочинний умисел, підійшли до віконного отвору в стіні житлового будинку, де в подальшому ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), пошкодив скло вікна та через отвір у віконній рамі, який утворився в наслідок пошкодження вікна, проник до приміщення житлового будинку.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на викрадення бойових припасів та вогнепальної зброї, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, виявив та заволодів ключами від запірних механізмів підсобного господарського приміщення, яке також знаходиться за вищевказаною адресою, та через отвір у пошкодженому вікні передав їх ОСОБА_4 .

В той же час, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження) злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, з використанням ключів, які йому передав з житлового будинку ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), шляхом відчинення запірних механізмів на вхідних дверях, проник до підсобного господарського приміщення, яке знаходиться на території вказаного вище домоволодіння.

Перебуваючи у вищевказаному господарському приміщенні, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), злочинний умисел, направлений на викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів виявив та таємно викрав боєприпаси до вогнепальної зброї 68 (шістдесят вісім) гвинтівкових патрони калібру .243 WINCESTER, 10 (три) гвинтівкових патрони калібру .308 WINCESTER та нарізну вогнепальну зброю мисливський карабін «Steyr Mannlicher» моделі «Luxus» № НОМЕР_4 калібру 308 Win, мисливський карабін «Mannlicher» № AWK3049954 калібру 243 Win; мисливський карабін «Henry» № GB017623V калібру 5,6.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), з вказаними вище вогнепальною зброєю та бойовими припасами покинули територію домоволодіння, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у викраденні вогнепальної зброї та бойових припасів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, судом було встановлені наступні:

21 березня 2022 року близько 18 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), отримав від останнього пропозицію вчинити кримінальне правопорушення, а саме: викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів з території домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився.

Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення викрадення бойових припасів та вогнепальної зброї, при цьому заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном.

Після чого в той же час, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою вчинення кримінального правопорушення, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, прибули на територію домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), перебуваючи на території вказаного домоволодіння, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій спільний та злочинний умисел, підійшли до віконного отвору в стіні житлового будинку, де в подальшому ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), пошкодив скло вікна та через отвір у віконній рамі, який утворився в наслідок пошкодження вікна, проник до приміщення житлового будинку.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на викрадення бойових припасів та вогнепальної зброї, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, виявив та заволодів ключами від запірних механізмів підсобного господарського приміщення, яке також знаходиться за вищевказаною адресою, та через отвір у пошкодженому вікні передав їх ОСОБА_4 .

В той же час, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження) злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок чужого майна, з використанням ключів, які йому передав з житлового будинку ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), шляхом відчинення запірних механізмів на вхідних дверях, проник до підсобного господарського приміщення, яке знаходиться на території вказаного вище домоволодіння.

Перебуваючи у вищевказаному господарському приміщенні, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний з ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), злочинний умисел, направлений на викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів виявив та таємно викрав боєприпаси до вогнепальної зброї 68 (шістдесят вісім) гвинтівкових патрони калібру .243 WINCESTER, 10 (три) гвинтівкових патрони калібру .308 WINCESTER та нарізну вогнепальну зброю мисливський карабін «Steyr Mannlicher» моделі «Luxus» № НОМЕР_4 калібру 308 Win, мисливський карабін «Mannlicher» № AWK3049954 калібру 243 Win; мисливський карабін «Henry» № GB017623V калібру 5,6. Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), шляхом крадіжки, незаконно придбали вогнепальну зброю та бойові припаси.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження), вищевказану вогнепальну зброю та бойовими припасами узяли до рук та покинули територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого перенесли її на територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де почали зберігати їх без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За своїми умисними діями в сукупності, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суд, що суть обвинувачення йому зрозуміла, провину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України безумовно та беззаперечно визнає у повному обсязі, щиро кається, підтверджує обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на нього не здійснювалося, від дачі показань суду не відмовляється.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро кається та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має, про що також надав суду відповідну заяву.

Внаслідок цього відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визначив обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

У судовому засіданні було допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , який у своїх показаннях виклав обставини та факти, аналогічні тим, які викладені в обвинувальному акті. На додаток до цього, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що був особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки певний час допомагав йому по виконанню різних робіт по домашньому господарству. Внаслідок цього, як зазначив ОСОБА_4 , він достеменно знав, що у потерпілого ОСОБА_7 вдома зберігається зброя, якою він разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, вирішили заволодіти для здійснення самозахисту весною на початку повномасштабного російського вторгнення.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що безумовно та беззаперечно погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному, та прохає суд суворо не карати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд врахувати, що він має намір вступити на військову службу до Збройних Сил України для участі у відсічі російської агресії відносно України, внаслідок цього просив не позбавляти його волі.

Також обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що пред`явлений до нього цивільний позов про стягнення з нього 20000 грн. моральної шкоди визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України. Враховуючи показання обвинуваченого, визнання ним своєї вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а також щире каяття у скоєному, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив 3 (три) кримінальні правопорушення, передбачені різними статтями Особливої частини КК України, за жодне з яких він не був засуджений, то суд доходить до висновку, що у діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявна сукупність кримінальних правопорушень. Наявність сукупності кримінальних правопорушень зумовлює застосування спеціальних правил призначення покарання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, у разі наявності у діях особи ознак сукупності кримінальних правопорушень суд має дотримуватися певного алгоритму дій при призначенні покарання, який передбачає певну послідовність: спочатку призначаються основні та/або додаткові покарання за кожне з вчинених кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, а після цього визначається остаточне покарання шляхом застосування одного з двох принципів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повне чи часткове складання призначених покарань).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 уродженець міста Желєзногорськ Курської області російської федерації, росіянин, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, утриманців не має, не працює, раніше судимий 19.10.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 01.12.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання; за місцем проживання характеризується посередньо, жодних скарг на нього не надходило, з сусідами сварок не вчиняє, громадський порядок не порушує; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначення основне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 262 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Нових даних щодо особи обвинуваченого, які б впливали на вид та розмір призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначення основне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 262 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Нових даних щодо особи обвинуваченого, які б впливали на вид та розмір призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначення основне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 262 КК України.

Призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до п. 21 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року - при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у скоєному та висловив і підтвердив своє щире бажання виправити наслідки вчинених діянь, запевнив у недопущенні повторності протиправної поведінки, враховуючи конкретні обставини та факти вчинених кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що потерпілий в особі його представника не наполягали на суворому покаранні, а вбачали можливість виправлення обвинуваченого шляхом застосування до нього найменш суворого покарання, то суд доходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим покаранням.

Крім того, суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» встановлюється, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Судом встановлено, що 23 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України. 24 березня 2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру. 25 березня 2022 року ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21.02.2022 року. Строк застосування запобіжного заходу ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2022 року було продовжено до 24 червня 2022 року. Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2022 року обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою було скасовано та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 02.07.2022 року.

Таким чином, суд доходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є строком попереднього ув`язнення, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк відбування остаточного покарання із розрахунку день за день.

На момент судового розгляду кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано жодного запобіжного заходу. Учасники судового провадження не заявляли клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, що складаються з витрат на залучення експерта у загальній сумі 10 064 (десять тисяч шістдесят чотири) гривні 44 копійки:

- проведення судово-балістичної експертизи від 26.03.2022 № СЕ-19/111-22/8898-БЛ 1 372, 96 грн.;

- проведення судово-балістичної експертизи від 28.03.2022 № СЕ-19/111-22/8923-БЛ 1 372, 96 грн.;

- проведення судово-балістичної експертизи від 14.06.2022 № СЕ-19/111-22/17740-БЛ 1 510, 24 грн.;

- проведення судово-балістичної експертизи від 17.06.2022 № СЕ-19/111-22/17730-БЛ 1 132, 68 грн.;

- проведення судово-балістичної експертизи від 30.08.2022 № СЕ-19/111-22/17742-БЛ 1 321, 46 грн.;

- проведення судово-балістичної експертизи від 06.09.2022 № СЕ-19/111-22/18256-БЛ 1 132, 68 грн.;

- проведення судової експертизи зброї від 07.09.2022 № СЕ-19/111-22/18258-БЛ 1 321, 46 грн.;

- проведення судово-товарознавчої експертизи від 24.03.2022 № 876/22 220 грн.;

- проведення судово-товарознавчої експертизи від 02.05.2022 № 1059/22 360 грн.;

- проведення судово-товарознавчої експертизи від 11.05.2022 № 1147/22 320 грн.

Судом враховано той факт, що вказані кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали відносно якого у процесі досудового розслідування постановою прокурора були виділені в окреме кримінальне провадження (№ 0000093), внаслідок цього вищезазначені процесуальні витрати підлягають стягненню на користь держави з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у рівних частках. Внаслідок цього процесуальні витрати з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню у сумі 5 032 (п`ять тисяч тридцять дві) гривні 22 копійки.

Речові докази по справі знаходяться в межах кримінального провадження № 0000093, а тому в межах цієї справи суд відповідно до ст. 100 КПК України не вирішує питання про правову долю речових доказів.

У результаті вчинення кримінальних правопорушень потерпілому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 68 664 грн. 99 коп.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 , було подано цивільний позов, позовні вимоги якого у подальшому були змінені та в кінцевому підсумку зводилися до стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що пред`явлений до нього цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення 20 000 гривень моральної шкоди, він визнає у повному обсязі, та не заперечує проти задоволення вказаних позовних вимог. На підтвердження свого волевиявлення також надав відповідну заяву.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову в межах кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд враховує, що відповідно до п. 3 ППВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року встановлюється, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У той же час суд звертає увагу, що у Постанові КЦС ВС від 10.02.2021 року у справі № 761/24143/19 було зроблено висновок, що прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала школи, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що протиправними діями ОСОБА_4 було завдано моральних страждань ОСОБА_7 , які полягають у протиправному посяганні та позбавленні його права власності, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 не спростовано презумпцію своєї вини у завданні моральної шкоди, а навпаки особисто підтвердив факт її заподіяння, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 129,349, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим покаранням, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання час його затримання в порядку ст.208 КПК України з 23 березня 2022 року та час перебування під вартою до 22 червня 2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати по справі за проведення судово-балістичної експертизи від 26.03.2022 № СЕ-19/111-22/8898-БЛ, судово-балістичної експертизи від 28.03.2022 № СЕ-19/111-22/8923-БЛ, судово-балістичної експертизи від 14.06.2022 № СЕ-19/111-22/17740-БЛ, судово-балістичної експертизи від 17.06.2022 № СЕ-19/111-22/17730-БЛ, судово-балістичної експертизи від 30.08.2022 № СЕ-19/111-22/17742-БЛ; судово-балістичної експертизи від 06.09.2022 № СЕ-19/111-22/18256-БЛ; судової експертизи зброї від 07.09.2022 № СЕ-19/111-22/18258-БЛ, судово-товарознавчої експертизи від 24.03.2022 № 876/22, судово-товарознавчої експертизи від 02.05.2022 № 1059/22, судово-товарознавчої експертизи від 11.05.2022 № 1147/22 у загальному розмірі 5 032 (п`ять тисяч тридцять дві) гривні 22 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1