ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8539/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/124/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - виконання судових рішень
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року про відмову у зарахуванні строку перебування засудженого під вартою, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку перебування під вартою.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст.539 КПК України вирішення питання щодо зарахування строку перебування під вартою засудженого ОСОБА_7 не підлягає розгляду Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, оскільки стосується кримінального провадження вирок у якому постановлено Вінницьким міським судом Вінницької області.

В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 вважає вказане рішення суду першої інстанції незаконним і стверджує, що суд безпідставно відмовив у застосуванні до нього положення ч.5 ст.72 КК України, в редакції закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання (далі Закон № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

В обґрунтування своїх доводів, звертає увагу на те, що 01.08.2017 року йому було обрано запобіжний захід у кримінальному провадженні, в якому надалі ухвалено вирок Вінницьким міським судом Вінницької області. При цьому, злочин, за який його було засуджено Вінницьким міським судом Вінницької області, він скоїв 12.04.2017 року, а обвинувачення пред`явлено 01.06.2017 року, тобто - в період дії вищевказаного закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року (Закону Савченко).

На переконання апелянта, строк його перебування у Вінницькому слідчому ізоляторі з 19.08.2017 року по 21.09.2018 року, який становить один рік, один місяць і три дні підлягає перерахунку з розрахунку один тримання тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року та провести перерахунок строку його утримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати оскаржуване ним рішення суду першої інстанції, та зарахувати йому строк тримання під вартою з 19.08.2017 р. по 21.09.2018 р., з розрахунку один тримання тримання під вартою за два дні позбавлення волі; захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги свого підзахисного і просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, виходячи з наступного.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за цим вироком, більш суворим, що призначене за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2021 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03.11.2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2021 року без змін.

Згідно п.14 ст.537 КПК України, під час виконання вироку судом може бути вирішено питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За змістом п.4 ч.2 ст.539 КПК України, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконання вироку подається до суду, який ухвалив вирок.

Оскільки засуджений ОСОБА_7 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку перебування під вартою згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2021 року, тому місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання, виходячи з приписів ст.537, 539 КПК України, якими регламентовано порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку та визначено підсудність розгляду таких питань.

Як слідує з матеріалів провадження, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2021 року ОСОБА_7 визнаний винним у кримінальному правопорушенні, вчиненому ним під час відбування покарання в місяцях позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.12.2013 року, яке кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.3 ст.190 КК України.

При цьому, ухвалюючи вказаний вирок, Вінницьким міськрайонним судом не було встановлено підстав для застосування до ОСОБА_7 положень Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, який засуджений просив застосувати, звертаючись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. (т. 2 а. п. 234-237)

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, про що засуджений ОСОБА_7 ставить питання в апеляційній скарзі, було предметом розгляду апеляційного суду Тернопільської області під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 р.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо зарахування йому за попередніми вироками строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ 26.11.2015 року, - відмовлено. (т.3 а. п.53-57)

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 р, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку перебування під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року відносно нього без зміни.

Ухвала є остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3