10.02.2023
Справа № 642/550/23
Провадження № 1-кс/642/276/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000201 від 06.02.2023 за

ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна -

В С Т А Н О В И В:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000201 від 06.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 111 КК України.

Як зазначено у клопотанні, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованим у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора з інформаційної підтримки відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, перебуваючи у місті Куп`янськ Харківської області, з метою безпосереднього надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи добровільно здійснила перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та безпосередньо надала допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинила державну зраду за наступних обставин.

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з 27.02.2022 збройні сили країни агресора рф безпосередньо здійснили окупацію міста Куп`янська Харківської області та силове захоплення і взяття під контроль будівель та споруд на території даного населеного пункту, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та створення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці діючих працівників поліції, в тому числі й ОСОБА_5 .

Приблизно наприкінці травня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, громадянка України ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду інспектора з інформаційної підтримки відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, погодилась на пропозицію невстановленого представника збройних сил рф щодо співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надала свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, проте не пізніше 01.06.2022, громадянка України ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду інспектора з інформаційної підтримки відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, усупереч вказівці керівництва районного управління поліції та ГУНП в Харківській області щодо необхідності здійснення виїзду поліцейських з тимчасово окупованої території та заборони здійснення функціональних обов`язків поліцейськими на тимчасово окупованій території, не здійснила виїзд з міста Куп`янська Харківської області на підконтрольну Україні територію, натомість вступила у злочинну змову з невстановленими представниками рф, які здійснили окупацію вказаного населеного пункту, з метою співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надала свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу, виконувала їх незаконні протиправні вказівки, при цьому відвідуючи щоденні шикування особового складу працівників незаконного правоохоронного органу, що відбувались на території захопленого військовими рф Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, та здійснюючи ведення відповідного обліку заяв та повідомлень про злочини, а також добровільно, з власної ініціативи, особисто зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному окупаційною владою рф на тимчасово окупованій території Харківської області.

Після цього, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, однак не пізніше 05.07.2022, громадянка України ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Куп`янська Харківської області, добровільно власноруч написала на ім`я « ОСОБА_6 » голови незаконної окупаційної адміністрації країни-агресора рф під назвою «Временная гражданская администрация Харьковской области» заяву про прийняття на посаду у незаконному правоохоронному органі, а також подала копії особистих документів, автобіографію, анкету, особисті фотокартки із заявою про надання згоди на обробку персональних даних та підписала «Трудовой договор Военно-гражданской Администрации Харьковской области с работником администрации».

Далі, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, громадянка України ОСОБА_5 , усупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», а саме: посаду «исполняющего обязанности инспектора штаба», про що 05.07.2022 представниками незаконної окупаційної влади рф винесено наказ № 1-лс за підписом « ОСОБА_7 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу, та добровільно приступила до виконання повноважень на зайнятій нею посаді у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області.

Так, громадянка України ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, обійнявши посаду «исполняющего обязанности инспектора штаба» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», за виконання своїх службових обов`язків, отримала грошову винагороду в національній валюті рф за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 в сумі 45 000 російських рублів, та за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 в сумі 45 000 російських рублів, про що власноруч поставив свої підписи у платіжних відомостях № 15 від 24.08.2022 та № 8 від 22.08.2022, відповідно.

Після цього, у не встановлені в ході досудового розслідування день та час, однак не пізніше початку вересня 2022 року, діючи з єдиним злочинним умислом щодо вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, громадянка України ОСОБА_5 , усупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Военно - гражданской администрации Харьковской области», а саме: посаду «старшего инспектора группы анализа, планирования и учета Отдела полиции № 1 (дислокация г. Купянск)», про що представниками окупаційної влади рф винесено наказ без дати та номеру за підписом « ОСОБА_7 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу.

Тобто, своїми умисними протиправними діями громадянка України ОСОБА_5 , протягом травня вересня 2022 року, будучи до 02.06.2022 працівником правоохоронного органу - поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду інспектора з інформаційної підтримки відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги поліцейського, з особистих мотивів, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, співпрацювала з представниками збройних формувань рф, які здійснили окупацію міста Куп`янська Харківської області, виконуючи їх незаконні вказівки, та не пізніше 01.06.2022 приступила до виконання повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» на посаді «исполняющего обязанности инспектора штаба», а в подальшому, не пізніше початку вересня 2022 року, добровільно зайняла посаду «старшего инспектора группы анализа, планирования и учета Отдела полиции № 1 (дислокация г. Купянск)» у вказаному незаконному правоохоронному органі, чим створила умови для функціонування зазначеного незаконного правоохоронного органу, тим самим забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території міста Куп`янська Харківської області шляхом надання безпосередньої допомоги на шкоду Україні.

06.02.2023 о 17:20 із дотриманням ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213, 615 КПК України ОСОБА_5 було затримано в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме у разі введення воєнного стану виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

06.02.2023 із дотриманням норм ст.ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 прокурор підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

-Вилученою документацією щодо роботи незаконно створеного правоохоронного органу, який діяв на окупованих територіях Харківської області, а саме особові справи громадян, які добровільно зайняли посади в незаконному правоохоронному органі, накази на їх призначення, зарплатні відомості, угод на добровільну співпрацю з представниками держави агресора, трудові договори та ін., серед яких вказані документи на ім`я ОСОБА_5

-Протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

-Протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками.

-відповідями на доручення на проведення слідчих дій;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

06.02.2023 під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 615 КПК України у останньої було вилучено:

1)Мобільний телефон «Redmi» model: М2004J19AG IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 ; з сім- НОМЕР_4 .

2)Посвідчення ГУНП в Харківській області НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , та спеціальний жетон № 0146895.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України. Так, вилучений мобільний телефон є доказом по провадженню, як речовий доказ, буде сприяти виявленню та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та необхідні для призначення і проведення відповідних судових експертиз, з метою встановлення наявної інформації на вказаних телефонах, в тому числі й видаленої, та перевірку на спілкування ОСОБА_5 з військовими РФ та передачу їм даних. Вилучене посвідчення та жетон на ім`я ОСОБА_5 є речовим доказом як знаряддя вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, бо підтверджують факт перебування на посаді в органах Національної поліції України.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечували.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушеннята (або)зберегли на собі його сліди; 2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Частиною другої цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Вказане у клопотанні майно було вилучено в ході проведення особистого обшуку у затриманої в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 06.02.2023 року.

В обгрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на необхідність відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно з метою:

- забезпечення збереження речових доказів,

- конфіскації майна як виду покарання.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, можливої конфіскації як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 06.02.2023 в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст.615 КПК України, майно, а саме на:

1)Мобільний телефон «Redmi» model: М2004J19AG IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 ; з сім- НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

2)Посвідчення ГУНП в Харківській області ХКП № 012383 на ім`я ОСОБА_5 , та спеціальний жетон № 0146895.

Виконання ухвали суду доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий судя ОСОБА_1