Справа № 362/1292/23
Провадження № 1-кп/362/450/23
ВИРОК

Іменем України

26.04.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнікримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000072 від 28.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, громадянина України, що має повну середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.10.2022 Васильківським міськрайонний судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з призначенням іспитового строку тривалістю 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебував біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де в цей час у нього виник прямий умисел направлений на незаконне проникнення на територію вказаного домоволодіння.

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до володіння іншої особи, діючи з прямим умислом з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла, скориставшись відсутністю огорожі зі сторони вулиці, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке за договором дарування житлового будинку від 20.06.2008 належить ОСОБА_6 .

Потім ОСОБА_4 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до вхідних дверей житлового будинку і, зрозумівши, що вони зачинені та послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, долаючи перешкоду шляхом застосування сили рук, тримаючись за ручку дверей, здійснив декілька ривків на себе, пошкодив запираючі механізми врізного замка та незаконно проник до середини будинку, чим порушив право на недоторканність житла та володіння. Після чого ОСОБА_4 , знаходячись у вищевказаному будинку, був помічений фактичним його користувачем ОСОБА_5 .

Крім того, 27.01.2023 близько 22 год. 00 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим між ОСОБА_4 , який перебував в будинку АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , що проживає в даному будинку, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт.

В ході вищевказаного конфлікту ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , та реалізуючи свій умисел та мету, спрямовану на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись обличчям до обличчя останнього, тримаючи в своїй правій руці металевий універсальний ліхтар-відпугувач марки «POLICE 158000KV BL-X8», умисно наніс ним один удар в праву частину грудної клітини ОСОБА_5 , після чого, продовжуючи свої злочинні дії, почергово правою та лівою рукою, зібраними в кулак, умисно наніс останньому близько 10-15 ударів по обличчю, голові, верхній частині тулуба, близько 10-15 ударів ногами у взутті в нижню частину тулуба та нижніх кінцівках ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_4 , побачивши біля вхідних дверей вказаного будинку лопату для чищення снігу взяв її до рук та, знаходячись обличчям до обличчя ОСОБА_5 , умисно наніс пластиковою частиною лопати близько 20-30 таких ударів в область голови та обличчя останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на обличчі, синців на руках та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю і підтвердив всі обставини, вказані в обвинувальному акті, за яких він вчинив дані кримінальні правопорушення, попросив вибачення в потерпілих.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтвердили всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, підтвердили, що шкода їм не відшкодована, просили призначити обвинуваченому реальне покарання.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи, а за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, характеризується посередньо.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі; за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування обмеження волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на 1 рік.

Таким чином, зважаючи на те, що дані кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання йому слід призначати за сукупністю вироків згідно правил, передбачених ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2022.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2022 і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_4 строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Речові докази: ліхтарик з електрошокером, довжиною близько 35 см х металевим каркасом та ребристою поверхнею чорного кольору та маркувальним написом у вигляді «Police 158000KV BL-X8», упакованого в полімерний пакет білого кольору з написом «REHAU» та опечатаного належним чином, переданий на відповідальне зберігання до камери схову відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, згідно квитанції № 114 від 27.02.2023 конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, за виключенням оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1