Дата документу 02.03.2023 Справа № 331/2371/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/675/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/2371/20Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Удачний Мирнинського району Якутії рф, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 29.03.2023 року включно застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та звернено в дохід держави заставу в розмірі 350 000 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Свої вимоги мотивувала тим, що подане клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави не підлягає задоволенню з підстав закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді застави. Зазначила, що клопотання прокурора є необґрунтованим, оскільки обвинувачений не переховується від суду, а виїзд ОСОБА_8 за кордон є вимушеним заходом з метою утримання родини. Захисник повідомляв суд про причини неявки обвинуваченого в судове засідання. Сторона захисту вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 грошове стягнення у разі його неявки до суду без поважних причин або неповідомлення про причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.368 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та звернення в дохід держави застави в розмірі 350 000 гривень, оскільки під час дії запобіжного заходу у виді застави обвинувачений неодноразово порушував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання прокурора, в ухвалі зазначив про наявність підстав для звернення застави в дохід держави у зв`язку з порушенням обвинуваченим покладеного на нього обов`язку. Ризик переховування ОСОБА_8 від суду є очевидним та вже справдився, оскільки застосований запобіжний захід у виді застави виявився неефективним та не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку. При цьому інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленому судом ризику, тому до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З наявних матеріалів провадження встановлено, що 05.03.2020 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя до ОСОБА_8 строком на 60 днів застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

10.03.2020 року ОСОБА_8 після внесення застави було звільнено з-під варти ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Згідно інформації бази даних «Аркан» 03.02.2022 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон України. Відомості про повернення обвинуваченого в України в матеріалах провадження відсутні.

Обвинувачений не з`явився в судові засідання районного суду, призначені на 06.06.2022 року, 14.07.2022 року, 01.09.2022 року, 29.09.2022 року, 01.11.2022 року, 08.12.2022 року.

Відтак ухвалою суду від 30.01.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та звернено заставу в дохід держави.

У судовому засідання районного суду обвинувачений ОСОБА_8 , приймаючи участь в режимі відеоконференції, зазначив, що він не має можливості повернутися на територію України та прибути до суду через початок повномасштабної агресії в Україні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинуваченим не доведено обставини щодо поважності причин його неявки до суду, оскільки ОСОБА_8 жодним чином не обмежений у праві в`їзду на територію України.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на порушення покладених на ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, оскільки останній умисно не з`являється до суду для розгляду провадження по суті, відомості про поважність причин його неявки відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження в суді першої інстанції та під час перевірки відповідного рішення судом апеляційної інстанції основоположним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбаченого ст.177 КПК ризику, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик переховування ОСОБА_8 від суду об`єктивно існує та вже справдився і для його запобігання необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому інші запобіжні заходи не можуть запобігти встановленому ризику.

Крім того, вказаний ризик посилюється тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, який відноситься до категорії особливо тяжких, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна.

З огляду на наведене, колегія суддів критично ставиться до заперечень апеляційної скарги захисника про необґрунтоване застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів дійшла висновку, що аргументи апелянта щодо незаконного звернення застави в дохід держави з підстав закінчення строку дії ухвали запобіжного заходу у виді застави, є безпідставними з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 8 ст.182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом суду та не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно із ч.4 ст.202 КПК з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст.203 КПК ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм КПК, граничний строк дії запобіжного заходу у виді застави не встановлено, тому такий захід діє до його зміни чи скасування в передбаченому законом порядку.

Апеляційний суд також зауважує, що окрім покладених на обвинуваченого передбачених ст.194 КПК обов`язків у обвинуваченого існують безстрокові передбачені ч.7 ст.42 КПК обов`язки, в тому числі обов`язок прибути за викликом до суду, а в разі неможливості з поважних причин прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це. Забезпечення виконання такого обов`язку обвинуваченого також є метою запобіжного заходу у виді застави.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та звернення застави в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та звернення застави в розмірі 350 000 гривень в дохід держави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4