Справа № 510/176/23
УХВАЛА

03.03.23 року м. Рені

Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Рені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 від 11.07.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.3, 332 ч.3 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м.Рені Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_3 , не працюючого, не маючого судимості,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.2, 332 ч.3 КК України,

ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродж. с. Чишмікіой Вулканештського округу Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , мешкаючого в АДРЕСА_5 , не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.2, 332 ч.3 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродж. м.Кілія Одеської області, громадянки України, зареєстрованої те мешкаючої в АДРЕСА_6 , не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.5, 332 ч.3 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ренійського районного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478 від 11.07.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.3, 332 ч.3 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.2, 332 ч.3 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27ч.5, 332 ч.3 КК України.

Встановлений для ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 11.03.2023 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі „Гарькавий проти України від 18 лютого 2010 року зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції; цей перелік винятків є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (§ 63).

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Кодексу і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

Конституційний Суд України виходить із того, що право на свободу та особисту недоторканність може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності), із забезпеченням справедливого балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та в порядку, визначених законами України, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини, за вмотивованим рішенням суду, прийнятим в порядку справедливої судової процедури.

Крім того, аналізуючи підстави та обґрунтованість ухвали про тримання під вартою (продовження строку тримання під вартою), Європейський суд з прав людини у рішенні у справі „Таран проти України від 17 жовтня 2013 року звернув увагу на недопущення того, щоб рішення про тримання особи під вартою були ухвалені судами без заслуховування заявника особисто, були сформульовані у загальних виразах. Судам слід здійснювати належну оцінку фактів, які мають відношення до питання, чи був такий запобіжний захід необхідним за таких обставин. Більш того, з плином часу продовжуване тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування, але суди не наводять жодних додаткових підстав щодо цього питання.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання та вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), захисника, який категорично заперечував, як проти продовження строку запобіжного заходу, так і щодо розміру застави, та вважав клопотання необґрунтованим, відповідним чином обґрунтувавши своїх доводи, обвинуваченого, який підтримав позицію захисника, суд вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, те, що строк тримання під вартою ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) закінчується, він обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, вчиненого у складі організованої групи з використанням умов воєнного стану, ризики, визначені ст. 177 КПК України, не змінилися та не зменшились, підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, розгляд справи по суті ще не розпочато, - суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Крім того, суд погоджується із тим, що обвинувачення у вчиненні правопорушень у складі організованої групи з використанням умов воєнного стану та місце проживання у близькості з державним кордоном України є виключним випадком, при якому застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , оскільки застава у меншому розмірі не буде здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покладених на неї обов`язків, тому суд вважає доцільним встановити розмір застави - 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1878800 грн.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч.2, 332 ч.3 КК України, задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , - продовжити на 60 днів, тобто по 01 травня 2023 р. включно.

Строк дії ухвали рахувати з моменту її винесення, тобто з 03.03.2023 р. з 14 год. 00 хв. по 01.05.2023 р. до 14 год. 00 хв.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) заставу у розмірі 700 (семисот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1878800 грн. 00 коп.), яку може бути внесено як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою. Застава вноситься на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

При внесені застави на обвинуваченого ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою суду, в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження.

2) не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно внесених змін до ст.392 ч.2 КПК України згідно із Законом№1027-IX від 02.12.2020р. ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 400 КПК України.

Суддя ОСОБА_1