ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/632/22 Номер провадження 11-кп/814/1133/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого трьох неповнолітніх дітей, засудженого вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки,

суд задовольнив спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та голови спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації і звільнив його умовно-достроково від подальшого відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року, на невідбутий строк 01 рік 05 місяців 03 дні.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

При цьому зазначає, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання має лише два заохочення, а також до нього було застосоване дисциплінарне стягнення.

Вказує про відсутність сумлінного ставлення до праці, оскільки під час перебування в Державній установі «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_8 не працював.

Стверджує, що до виконання безоплатних робіт, пов`язаних із благоустроєм території, засуджений не залучався.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 просить ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого та представника виправної колонії, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, висновок суду щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання,.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Фактичне відбуття ОСОБА_8 більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому за необережний тяжкий злочин, ніким не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 дійсно відразу після поміщення до слідчого ізолятора допустив порушення вимог режиму утримання.

Проте, після переведення до Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» засуджений змінив свою поведінку на краще, характеризується позитивно, належним чином виконує покладені на нього обов`язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, отримав два заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

Також ОСОБА_8 приймає активну участь у суспільно-корисній праці та у громадському житті відділення установи, за власною ініціативою залучається до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, поставлені завдання виконує якісно та вчасно.

Судом апеляційної інстанції, окрім іншого, встановлено, що у взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_8 не конфліктний, своєю поведінкою подає позитивний приклад та дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Крім того, ОСОБА_8 приймає участь у виховних заходах, що проводяться в установі, а також у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», які реалізовані в повній мірі, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок шляхом самоосвіти.

Наведені обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, та про можливість умовно-достроково звільнення засудженого від відбування покарання і належним чином мотивував своє рішення.

Більше того, після ухвалення оскаржуваної ухвали суду, згідно з рішенням дисциплінарної комісії установи, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці, ОСОБА_8 в черговий раз оголошено подяку.

Твердження прокурора про недоведеність ОСОБА_8 свого виправлення з огляду на те, що він офіційно не працював, спростовуються поясненнями представника виправної колонії, який в засіданні апеляційного суду пояснив це обмеженою кількістю робочих місць.

Не залучення протягом певного часу ОСОБА_8 до робіт з благоустрою пояснюється необхідністю пройти курс лікування, після завершення якого засуджений систематично та за власною ініціативою якісно виконує неоплачувані роботи, порушень техніки безпеки не допускає, сумлінно ставиться до праці та до покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, висновки суду, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованими, а рішення суду належним чином вмотивоване.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4