СОЛОМЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора групи прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000568 від 13.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.332-2, ч.ч.1, 4 ст.358 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

30.12.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання, датоване 29.12.2022, в якому ставиться питання про арешт тимчасово вилученого майна 29.12.2022 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді за адресою проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , а саме мобільного телефону марки «Айфон 8», сім-картки оператора «Київстар» та носій інформації жорсткий диск, - з метою збереження речових доказів.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 02.01.2023 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1. збереження речових доказів, 2. спеціальної конфіскації, 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що ухвалою слідчого судді від 15.12.2022 у справі №760/18771/22 прямо не надавався дозвіл на відшукання та вилучення під час проведення обшуку за вищевказаною адресою конкретно вилученого мобільного телефона марки «Айфон 8», сім-картки та конкретно вилученого носія інформації, жорсткого диска.

В той же час, слідчий суддя не може перевірити зазначене твердження, оскільки прокурором долучена копія відповідної ухвали про обшук без її резолютивної частини, тобто без передостаннього аркуша, оскільки останній аркуш із строком дії ухвали та реквізитами слідчого судді, хто надавав дозвіл на обшук, - в матеріалах справи є.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Тобто, окрім копії відповідної ухвали про обшук приміщення в її повному вигляді, сторона обвинувачення не дотримується й інших вимог КПК України.

Так, прокурор просить накласти арешт на конкретне тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, на підтвердження чого долучає до матеріалів клопотання копію постанови слідчого про визнання такого майна речовими доказами.

В той же час, сама така постанова, виходячи з її змісту є формальною. В ній взагалі не зазначено, чому сторона обвинувачення вирішила, що це майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України. Які саме відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, містять вилучені під час обшуку предмети, які визнані речовими доказами і на які прокурор просить накласти арешт. Саме лише посилання на те, що ці предмети оглянуті, що оформлено протоколом огляду від 29.12.2022, копія якого також долучена до матеріалів клопотання, не надає цим предметам статус «речового доказу». В тексті протоколу огляду також не наведено, що саме виявлено слідчим під час такого огляду, а просто констатовано сам факт такого огляду.

Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна.

Проте, наразі клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей, що унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання групи прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 . про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 13.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.332-2, ч.ч.1, 4 ст.358 Кримінального кодексу України, повернути для усунення недоліків.

Встановити строк у сімдесят дві години для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1