Справа № 308/5777/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/509/22, за апеляційними скаргами, які подали: адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , і продовжено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, учаснику бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовому пенсіонеру, інваліду 3 групи, раніше не судимому, обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України,
строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів, до 05 листопада 2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Донецьк, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 (з його слів), громадянину України, українцю, одруженому, не працюючому, маючому на утриманні одну неповнолітню дитину, в порядку ст. 89 КК України не судимому, обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів, до 05 листопада 2022 року включно.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючому за адресою АДРЕСА_3 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Абрикосівка, Херсонської області, тимчасово непрацюючому, учаснику бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимому, обвинуваченому за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України,
строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів, до 05 листопада 2022 року включно.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , у якому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на підставі зібраних доказів органом досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194 КК України, окрім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується й у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме в організації та вчиненні готування до диверсії, тобто вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носіння, зберігання, придбання, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, організації та вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинених шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою і який надає права. В обґрунтування висновку, в ухвалі зазначається, що стороною обвинувачення доведено наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема можливості переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілу сторону, свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, суд взяв до уваги і те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке має значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві, відомості про особу обвинувачених: ОСОБА_8 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовий пенсіонер, інвалід 3 групи, раніше не судимий; ОСОБА_10 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий; ОСОБА_6 , у порядку ст. 89 КК України, не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та матір інваліда 3 групи постраждалої від Чорнобильської АЕС. Разом із тим, суд взяв до уваги і те, що обвинувачені будучи мешканцями інших регіонів України обвинувачуються у скоєнні діянь на території Закарпатської області а також те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що обставини, зазначені при обранні обвинуваченим запобіжного заходу продовжують існувати, тому застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобіганню вищевказаним ризикам. Також на переконання суду, навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачені можуть вдатися до дій, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, в ухвалі вказується на те, що обраний ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, а тому клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та особисте зобов`язання судом визнано необґрунтованим, і з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , в силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, - дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Водночас, врахувавши, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень насильницького характеру, внаслідок яких могла бути спричинена загибель осіб, суд також дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави. З огляду на наведене вище, суд у задоволенні клопотання сторони захисту - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовив, а клопотання сторони обвинувачення задоволено та продовжено обвинуваченим строк тримання під вартою.

В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, тому її слід скасувати. Зазначає, що стороною обвинувачення на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, не надано жодних належних доказів, що безумовно свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на те, що постанова слідчого СБУ про оголошення обвинуваченого у розшук є формальною, а розшук ОСОБА_6 оголошено незаконно. Зазначає, що його підзахисний тривалий час перебуває під вартою із 08.08.2018, має постійне місце проживання, до затримання був депутатом Жашківської міської ради 7 скликання Черкаської області, вів активну громадську діяльність, перебував у зоні бойових дій під час проведення АТО, раніше не судимий, одружений, на його утриманні неповнолітня донька та матір, яка є інвалідом 3-ї групи. Адвокат ОСОБА_5 стверджує, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, не дав належну оцінку можливості обрання відносно його підзахисного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, або застосування застави. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, або застосувати заставу ;
- адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, вважає, що місцевим судом не надано належної оцінки обставинам, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, зокрема ОСОБА_8 є інвалідом і потребує лікування, яке неможливо надавати в умовах слідчого ізолятору. Стверджує, що ОСОБА_8 з 09 серпня 2022 року вимушений вдатися до єдиного, на його переконання, способу захисту, а саме до відмови від отримання лікування та приймання їжі. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_8 змінити запобіжний захід на інший, більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою ;
адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що його підзахисний перебуває під вартою більше чотирьох з половиною років, подальше його утримання не виправдовується ні завданням кримінального судочинства, ні цілями кримінального провадження. Адвокат ОСОБА_9 , вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України і те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисного. Стверджує, що повістка начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_10 свідчить про те, що його підзахисний повинен захищати суверенітет та цілісність України. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_10 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який та звільнити його з-під варти у залі суду.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає.
Матеріали контрольного провадження розглядаються у відсутності обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , прокурора та представника потерпілого ГО «Товариство угорської культури Закарпаття», неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг, будучи повідомленими про час та місце їх розгляду, сторони захисту та обвинувачення подали письмові заяви, в яких просять розглянути матеріали контрольного провадження без їхньої участі. При цьому береться до уваги і те, що в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і тому їх явка на розгляд апеляційних скарг обов`язковою не визнавалась.
При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, і які мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.
Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи на волі, можуть ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наступним фактам та обставинам: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів на території Закарпатської області, хоча мають зареєстроване місце проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у Кіровоградській області, а ОСОБА_6 у м. Черкаси (його сім`я фактично проживає у м. Києві); 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, при цьому місце реєстрації постійного проживання обвинувачених є не Закарпатська область, а саме у зонах активних бойових дій, пов`язаних із агресією Російської Федерації, і вказані обставини при наявності певних знань, навиків, умінь та можливостей у обвинувачених, можуть одночасно сприяти як полегшенню їх переховування, так і утрудненню виконання обвинуваченими їхніх процесуальних обов`язків, у той час, як введення в Україні воєнного стану змушує правоохоронні органи не лише виконувати свої прямі посадові обов`язки, але і у значній мірі бути задіяними для боротьби з ворогом, що значно утруднює їх діяльність, щодо контролю за процесуальною поведінкою підозрюваних у кримінальних провадженнях; існує реальна необхідність допиту ряду свідків, проведення необхідних процесуальних дій; інший підозрюваний ОСОБА_13 на даний час переховується від органу досудового розслідування.
Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ризики переховування їх від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілу сторону, свідків, експертів, іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень, - на даний час не зменшилися й не відпали.
З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.
На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.
При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які проявлялися у готуванні до вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, у тому числі й те, що вибух відбувся в населеному пункті, з великою кількістю людей, що створювало небезпеку життю чи здоров`ю невизначеного кола осіб, що свідчить про наявність загрози застосування насильства та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченим злочинів, і дійшов до обґрунтованого висновку й про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. ст. 177, 178 та ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.
Поряд із цим, суд першої інстанції дав належну оцінку і відомостям про осіб обвинувачених, зокрема те, що: ОСОБА_8 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовий пенсіонер, інвалід 3 групи, раніше не судимий; ОСОБА_10 є учасником бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий; ОСОБА_6 , у порядку ст. 89 КК України, не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та матір інваліда 3 групи постраждалої від Чорнобильської АЕС.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 про те, що його підзахисний ОСОБА_10 знаходиться під вартою понад чотири роки, подальше його утримання не виправдовується ні завданнями кримінального судочинства, ні цілями кримінального провадження, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 про те, що прокурором не доведено існування жодного ризику і те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, - апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні, а також не підтверджені жодними доказами та спростовані наведеним вище.
Як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою та не можуть слугувати підставами для застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що повістка начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_10 свідчить про те, що він повинен захищати суверенітет та цілісність України.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_14 під вартою та не можуть слугувати підставами для застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, - апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 є інвалідом і потребує лікування, яке неможливо надавати в умовах слідчого ізолятору. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_14 унеможливлює тримання його під вартою.
Разом із тим, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 вже тривалий час перебуває під вартою із 08.08.2018.
Посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні є неповнолітня донька та матір, до затримання був депутатом Жашківської міської ради 7 скликання Черкаської області, вів активну громадську діяльність, перебував у зоні бойових дій під час проведення АТО, раніше не судимий, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що: стороною обвинувачення на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, не надано жодних належних доказів, що безумовно свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, не дав належну оцінку можливості обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, або застосування застави.
Також апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що постанова слідчого СБУ про оголошення обвинуваченого у розшук винесена формально, безпідставно, у розшук ОСОБА_6 оголошено незаконно, визнаючи їх такими, що також жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
При оцінці доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави, апеляційний суд бере до уваги те, що, ухвалюючи судове рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, взявши до уваги та надавши належну оцінку фактам інкримінування обвинуваченим кримінальних правопорушень насильницького характеру, внаслідок яких могла бути спричинена загибель осіб. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд також відхиляє.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг у цій частині, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків, експертів, іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційні скарги в частині доводів про відомості, що характеризують осіб обвинувачених.
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури та продовжив обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги, які подали адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів, до 05 листопада 2022 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :