Номер провадження: 11-кп/813/956/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000541 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 під час судового розгляду продовжено строк тримання під вартою до 16 квітня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник посилається на рішення ЄСПЛ, зокрема «Латальє проти Франції», «Прокопенко проти України», «Хайредінов проти України», «Москаленко проти України» та зазначає, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтись підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Єдиним об`єктивним аргументом прокурора та суду є підозра за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення безпідставно та формально наполягає на продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Формалізація при розгляді питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неприпустимо та порушує права обвинуваченого.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, відносно нього нема відкритих кримінальних проваджень, отже нема об`єктивного ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Всі речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення знаходяться в органах досудового слідства. Всі необхідні експертизи проведені, свідки допитані. Отже, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які знаходяться в органах досудового слідства неможливо.

ОСОБА_7 сприяє встановленню всіх обставин події, всіляко допомагає слідству, виконував всі вимоги досудового слідства.

Принципова позиція ОСОБА_7 по сприянню встановленню всіх обставин події, допомога слідству та суду нівелює ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, не зловживає алкогольними напоями та ніколи не був схильний до цього, заяв та скарг до дільничного інспектора поліції щодо будь якої неналежної поведінки або дій ОСОБА_7 не надходило.

ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання з дружиною та донькою ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , працює на промринку «7-километр» реалізатором та є єдиним годувальником в сім`ї.

Вважає, що для запобігання ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, достатньою мірою для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.

В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги в його присутності не надсилав.

Прокурор не з`явився в судове засідання , направив заяву , в якій просить здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі прокурора , просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини , апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора, обвинуваченого відповідно до положень ч.4 ст. 422-1, ч 4. ст. 405 КПК .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок та межі перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За приписами цієї норми, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, суддя -доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже в межах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

За приписами ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000541 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою суду від 16.02.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за клопотанням прокурора було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 квітня 2023 року.

Задовольнивши клопотання прокурора, як видно із ухвали, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати раніше встановлені ризики- спроби переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, і що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

Питання про те, чи є розумною тривалість попереднього ув`язнення, не може бути оцінено абстрактно. Чи є обґрунтованим залишати обвинуваченого під вартою, слід оцінювати за фактами кожної окремої справи та відповідно до її особливостей. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до свободи особистості відповідно до статті 5 Конвенції.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд виходив із того, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, зібрані певні докази, які суд ще не досліджував та фактично врахував інші відомості, що передбачені ст. 178 КПК.

Суд навів мотиви, з яких він дійшов висновку, що продовжують існувати ризик переховуватися від суду, можливого незаконного впливу на потерпілого чи свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень і, що запобігти цим ризикам може лише найсуворіший запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду невмотивована та відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України , не знайшли свого підтвердження.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить із того, що тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд вмотивовано врахував, що тяжкість покарання , яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості є суттєвим елементом, який доводить вірогідність продовження існування ризику переховуватися від суду.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Зважаючи на те, що судовий розгляд триває, у провадженні не були досліджені докази, колегія суддів погоджується із висновком суду, що продовжує існувати вірогідність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду, та зважаючи на те, що відповдіно до ст. 95 КПК України суд може обгрнутовувати свої висновки лише на показаннях, які він сприймав безпосередньо під час судового засідання.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те , що обвинувачений усвідомлює всі обставини скоєного та неминучу відповідальність , сприяє встановленню всіх обставин , як на підставу для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, не є прийнятними, оскільки ці обставини не свідчать про нівелювання чи зменшення існуючих ризиків. Ставлення обвинуваченої особи до скоєного підлягає встановленню та з`ясуванню під час судового розгляду та врахуванню відповідно до вимог ст. 66, 50, 65 КК України при призначенні покарання у разі доведеності винуватості особи.

Твердження апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції відомостей про особу обвинуваченого та інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, є неспроможні, оскільки з ухвали вбачається, що суд першої інстанції взяв до уваги: суспільну небезпечність діяння; тяжкість інкримінованого злочину та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим; надав оцінку його соціальним звязкам та відомості про його особу .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків конкретними доказами є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, раніше не судимий, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі суду висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та нівелюють існуючі ризики.

Встановлені ризики із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 на стадії судового розгляду кримінального провадження на час постановлення ухвали суду більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту , як на тому наполягає захисник, не могло забезпечити належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення,

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4