ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/694/23 Справа № 932/2113/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000563 від 28.02.2023 року, за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Броницька Гута, Житомирської обл., українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, з покладенням на останнього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Термін дії обов`язків, покладених судом визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 квітня 2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 доведена поза розумним сумнівом. Матеріалами клопотання підтверджується, що ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення злочину, пов`язаного із незаконним придбанням, зберіганням, носінням вибухових предметів без передбаченого законом дозволу. Ця інформація підтверджується рапортом працівника поліції, протоколом затримання, протоколами допитів свідків, висновком експерта.

На існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і враховуючи тяжкість покарання, наявність вагомих доказів, що підтверджують причетність підозрюваного до цього злочину, останній може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.

Ризики передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав не доведеними, оскільки в цьому кримінальному провадженні немає свідків, окрім власне понятих, які фіксували момент вилучення гранати та запалу, проте не могли бачити їх походження чи спосіб (механізм) носіння при собі, джерело придбання тощо.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він також не підтверджується, оскільки підозрюваний раніше не судимий, а відтак не схильний до вчинення нового злочину.

Враховуючи особу підозрюваного, його відношення до скоєного злочину, наявність офіційного місця працевлаштування та постійного місця проживання, майнового стану, слідчий суддя вважав за можливе застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме заставу, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 гривень.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не було оцінено обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його майновий стан.

Вказує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Також судом першої інстанції помилково не враховано доводи щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не має постійного та офіційного джерела доходу, та залишаючись на свободі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши думки учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 2 частиною 3 та частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 28.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

28 лютого 2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 березня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК України; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; висновком експерта №СЕ-19/104-23/7981-ВТХ від 01.03.2023 року; повідомленням про підозру та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності, доданими до клопотання.

Слідчий СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від

29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на тимчасово непідконтрольних владі України територіях або на території країни-агресора, з огляду на обгрунтованість підозри у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі до 7 років, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, останній офіційно працевлаштований, раніше не судимий.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до більш детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведеності та вагомості встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів з огляду на те, що вказані обставини достатньою мірою підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються в апеляційному порядку.

Обговорюючи апеляційній доводи прокурора щодо розміру застави, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, ЕСПЛ, 13 січня 2022 року виніс рішення у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

ЕСПЛ у справі Mangouras v. Spain, п. 79 рішення, вказав, що влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Слідчий суддя з дотриманням вищевказаних вимог закону, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного його майновий стан, визначив необхідний та співмірний розмір застави, а доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі не містять достовірних доводів про те, що обраний запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що за правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір альтернативної застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки це нівелює саму сутність цього запобіжного заходу. При цьому стороною обвинувачення не надано доказів наявності у підозрюваного достатніх матеріальних можливостей для внесення застави у запропонованому розмірі.

Крім того приймається до уваги, що ОСОБА_8 , будучи звільненим під заставу 02 березня 2023 року, до суду апеляційної інстанції з`явився, свої процесуальні обов`язки виконує, відомості про вчинення ним будь-яких дій на шкоду слідству або інші обставини, які свідчили б про недостатню дієвість визначеного слідчим суддею розміру застави, стороною обвинувачення не надані.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 170,172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4