ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9554/22
провадження № 1-кп/753/1565/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003670, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неофіційно працюючого різноробочим на будівництві, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 16.10.2021 року приблизно о 22 годині 50 хвилин, керуючи у стані алкогольного сп`яніння (1,38 проміле), технічно справним транспортним засобом марки «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Харківське шосе, 58 у місті Києві, біля скверу імені Шевченка, в напрямку від вулиці Сімферопольської до вул. Здолбунівської допустив порушення вимог п. 13.1, п. 2.9 підпункт «а» Правил дорожнього руху України, а саме:
п.13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
п. 2.9 підпункт «а» водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Opel Insignia» д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі якого, рухаючись по вул. Харківське шосе у м. Києві, зі швидкістю 60 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., створив своїми односторонніми діями для себе умови, в яких був позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни та постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити автобус марки «ISUZU», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював рух в попутному напрямку в крайній правій смузі проїзної частини вул. Харківське шосе, прямо відносно руху «Opel Insignia», не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу здоров`ю громадян, не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу здійснив зіткнення з автобусом марки «ISUZU», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .
В результаті ДТП, пасажир автобусу «ISUZU», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми 1 пальця лівої стопи: перелому основи дистальної фаланги 1-го пальця лівої стопи; б) закритої травми лівого плечового суглобу: вивих голівки лівої плечової кістки, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Порушення вимог пунктів 2.9 (а), 13.1 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що 16.10.2021 року, він, керуючи автомобілем «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харківське Шосе у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автобусом марки «ISUZU», пасажир якого отримав тілесні ушкодження. Вказав, що він вживав пиво, друзі казали, що воно безалкогольне, він зрозумів, що це не так, але поспішав додому. Просив врахувати, що він здійснює догляд за батьком, який при проходженні військової служби в ході бойових дій влітку отримав каліцтво. При цьому його мати проживає окремо, оскільки здійснює догляд за бабусею матір`ю батька, яка також не може самостійно себе обслуговувати. Просив вибачення у потерпілого. Свій вчинок піддав суворому осуду.

Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_7 у тому що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.
Так, ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував у повному обсязі шкоду як потерпілому, так і підприємству, якому належить пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автобус, а також активно сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення, оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд. Також обвинувачений вибачився перед потерпілим, є особою молодого віку, здійснює догляд за батьком який отримав каліцтво захищаючи Батьківщину, що також визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, працює, на спеціальних обліках не перебуває, раніше ні в чому осудному помічений не був.
Також суд враховує позицію потерпілого, який повідомив суд про відсутність претензій до обвинуваченого та прийняв його вибачення.
При цьому суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що в сукупності з даними про особу обвинуваченого, дає підстави відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України для переходу до більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції частини статті, і тому призначає покарання у виді обмеження волі, вважаючи , що саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також суд, враховуючи наслідки вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальних межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 10244 грн. 80 коп.
Речовий доказ у справі автомобіль «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - залишити останньому.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя