Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4195/21
Номер провадження 1-кп/711/156/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ :

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло кримінальне провадження №0000727 від 05.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за наступних обставин. Так, початку 2019 року у ОСОБА_6 виник корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами з Державного бюджету України, шляхом отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям без наявних на те правових підстав.

Так, 20.03.2019 в денний час остання, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» за № 1768-ІІІ від 01.06.2000 зі змінами і доповненнями (далі Закон) та «Порядку визначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року зі змінами та доповненнями (далі Порядок), ОСОБА_6 прибула до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, що знаходиться по бульвару Шевченка, 307, в м. Черкаси, де особисто звернулась від імені своєї сім`ї з письмовою заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї.

Форми заяви, довідки про склад сім`ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли, зокрема, у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Також відповідно до п. 10 Порядку передбачено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Так, під час подачі заяви про надання державної соціальної допомоги ОСОБА_6 зобов`язалась повідомити органи праці та соціального захисту населення про всі обставини, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги та була попереджена працівниками соціального захисту населення про відмову у призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї.

Проте всупереч зазначеним вимогам Закону до заяви вона додала декларацію з недостовірними відомостями про майновий стан, зокрема під час її заповнення вона знаючи, що у неї станом на 20.03.2019 на праві приватної власності зареєстровані два транспортні засоби, а саме легковий автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, а також автомобіль марки Аudi А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, діючи в порушення ч. 1 ст. 7 Закону та п. 10 Порядку, вказала у розділі IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» завідомо неправдиві відомості про те, що у власності та володінні її сім`ї є лише один транспортний засіб - автомобіль марки «Ауді», 2010 року випуску.

У подальшому, на підставі поданих ОСОБА_6 завідомо неправдивих відомостей про майновий стан її сім`ї, начальником Управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради ОСОБА_7 . 10.04.2019 винесено рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_6 в сумі 2276,55 грн. щомісячно. У зв`язку з чим в подальшому у період з березня по серпень 2019 року, тобто до моменту перевірки її особової справи уповноваженими працівниками, ОСОБА_6 щомісячно незаконно отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, яка перераховувалась на її картковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», а всього заволоділа бюджетними коштами на загальну суму 13 841 гривня 10 копійок, чим спричинила матеріальних збитків місцевому бюджету м. Черкаси на вказану суму.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки інкримінований проступок вчинений 20.03.2019 року, тобто на час розгляду справи минув трьох річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника про закриття кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Вказав, що оскільки остання ухилялась від слідства, а саме не з`являлась на виклики до дізнавача, в період з 20.05.2020 року по 30.06.2020 рік перебувала у розшуку, тому відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупинився. У цьому випадку перебіг давності відновився з дня з`явлення ОСОБА_6 . У цьому разі ОСОБА_6 могла б бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення проступку минуло п`ять років. А тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Представник потерпілого підтримала думку прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно умов ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке карається карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачувався ОСОБА_6 , а саме передбачений ч.1 ст.190 КК України, відносився до проступку.

Відповідно до ст. 22 КПК України «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.»

Судом встановлено, що постановою дізнавача від 20.05.2021 року підозрювану ОСОБА_6 було оголошено в розшук у зв`язку з чим, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено. Після чого, постановою дізнавача від 30.06.2021 року було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

За ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. В цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ч. 2 ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з огляду на ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, котра ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність є персоніфікованою, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні того, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, в разі, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови належного повідомлення їй про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошують його розшук.

Причому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме собою ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Водночас матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не містять даних на підтвердження факту саме умисного вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства. Так, в матеріалах кримінального провадження відсутнє належне підтвердження виклику підозрюваної дізнавачем. При цьому в матеріалах кримінального провадження містяться повістки на 20.05.2021 рік, 21.05.2021 рік в яких адресатом зазначений, зокрема, підозрювана ОСОБА_6 , проте жодного підтвердження, що зазначені повістки були направлені підозрюваній та остання їх отримала в матеріалах кримінального провадження відсутні. Суд також акцентує увагу, що наявні у матеріалах провадження повістки про виклик зареєстровані за №7675/46 від 17.05.2021 року та № 7674/46 від 18.05.2021 року викликають сумнів у достовірності їх реєстрації у зазначені дати, адже вихідні номери за своїм порядковим номером суперечать датам реєстрації. Крім того відповідно до ст.137 КПК України, якою визначено зміст повістки про виклик, в ній обов`язково повинно бути зазначено процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа та процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа (п.5 та 7 вказаної статті). Зазначеними повістками від 17.05.2021 року ОСОБА_6 ніби то викликалась на 20 та 21.05.2021 року, однак в них не зазначено її процесуальний статус та з вказаних повісток вбачається, що вони направлялися ОСОБА_6 не для проведення слідчих дій, а з метою вручення копій матеріалів дізнання у кримінальному провадженні. З 17.05.2021 року і по 30.06.2021 року, тобто по дату складання обвинувального акту, жодних слідчих дій органом досудового розслідування так проведено і не було. Крім того, в матеріалах провадження міститься довідка-характеристика помічника ДОП СП ВП №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції ОСОБА_8 , який надає характеристику на ОСОБА_6 за місцем її проживання, з якої вбачається, що місце її проживання саме кв. АДРЕСА_1 . Щодо перетину кордону ОСОБА_6 18.05.2021 року, остання не заперечує вказаний факт. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування та право на вільний самостійний виїзд за межі України. Остання може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного Закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України, жодна із заборон до ОСОБА_6 не застосовувались. На стадії провадження дізнання прокурор з відповідним клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу навіть не звертався. Як пояснила в судовому засіданні обвинувачена, виїзд за кордон ОСОБА_6 тривалістю 7 днів, обумовлений її намірами працювати в сфері туризму. Дана поїздка з 18.05 по 25.05.2021 року була в рамках ознайомлювального туру з рівнем готелів, якості надання ними послуг, умовами бронювання та правилами співпраці в сфері туризму. Такі тури туроператорами організовуються тривалістю від 3 до 7 діб. Крім цього обвинувачена суду показала, що після прибуття до України 25.05.2021 року вона підписала зобов`язання начальнику відділення поліції №1 Бориспільського РУН ГУНП Київської області полковнику поліції ОСОБА_9 про проходження терміну самоізоляції терміном 14 діб за адресою свого проживання: кв. АДРЕСА_1 , який нею виконувався з 25.05.2021 по 08.06.2021 року. Тобто в цей період остання знаходилась по місцю свого проживання і не відлучалась із зазначеного місця проживання взагалі. Крім того, в судовому засіданні обвинувачена пояснила, що від слідства вона не переховувалась, жодних викликів від дізнавача не отримувала. Дані доводи стороною обвинувачення не спростовані.

На підставі викладеного, перевіривши обставини, передбачені ч. 2 ст. 49 КК України, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні зупинення досудового слідства у зв`язку з розшуком ОСОБА_6 саме собою не свідчить про ухилення останньої від слідства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі № 725/2356/16-к, провадження № 51-2780км18.

Тобто, Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження умисного ухилення від досудового розслідування ОСОБА_6 в період з 20.05.2020 року по 30.06.2020 року, тобто об`єктивних підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2,3 ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Отже, строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, враховуючи, що проступок, у скоєнні якого вона обвинувачується, скоєний в 20.03.2019 року, - сплив в березні 2022-му році, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284,369-372,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000727 від 05.05.2021 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити на підставі ст.49 КК України.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню за ч.1 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Цивільний позов департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_6 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в сумі 13841,10 грн. - залишити без розгляду.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2021 року на легковий автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази, а саме: особову справу ОСОБА_6 за №619756 щодо отримання державної соціальної допомоги залишити в розпорядженні департаменту соціальної політики Черкаської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом семи днів учасниками процесу з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29 грудня 2022 року о 14 год.

Головуючий: ОСОБА_1