Провадження: № 1-кп/484/434/22
Справа: № 484/3911/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження №0000465 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не маючого на утриманні осіб похилого віку, не є особою з інвалідністю та не маючого стутусу депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у відсутність потерпілої - ОСОБА_5 (згідно заяви),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за фактами вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став та продовжує систематично вчиняти психологічне насильство щодо колишьного подружжя, а саме щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою вони перебували в сімейних відносинах.

Так, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.01.2022 у справі №490/8605/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 14.10.2021 року близько 22.00 год. в АДРЕСА_2 , сімейного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 та піддано адміністративному арешту на строк 5 діб.

Крім того, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2022 року у справі №484/2014/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 24.06.2022 року о 20.00 год. та 26.06.2022 року о 09.00 год. в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області сімейного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою він перебував у сімейних відносинах та певний час співмешкав разом, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Поряд з цим, 18.07.2022 року близько 18.00 год. ОСОБА_3 прийшов до місця проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же час, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого в грубій формі її словесно ображав, принижував та погрожував фізичною розправою незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її, викликати душевні переживання та спричинити в неї психологічну травму.

В ході словесної сварки ОСОБА_3 викликав у ОСОБА_5 емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та відчуття загрози своєму здоров`ю, що виявилося у формі втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій.

Умисні, систематичні та протиправні дії ОСОБА_3 направлені на вчинення відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 домашнього насильства, викликало у останньої емоційну невпевненість через недостатність захистити себе, а також відчуття загрози своєму життю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення всихологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено кримінальне правпорушення у відповідний час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин. У вчиненому щиро розкаюється. Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов заявляти не буде та просила застосувати до обвинуваченого найсуворіше покарання, яке передбачено ст. 126-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про розгляд справи у відсутність потерпілої і не заперечував проти продовження розгляду справи в спрощеному порядку без дослідження доказів, та просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт. Оскільки під час підготовчого судового засідання запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралися, тому до вступу вироку в законну силу їх обирати не має необхідності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, керуючись ст. 325 КПК України, суд вирішив проводити судовий розгляд без участі потерпілої ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Згідно копій рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2022 року у справі №490/8365/21, яке набрало законної сили 10.03.2022 року, постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.01.2022 року у справі №490/8605/21, яке набрало законної сили 18.01.2022 року, постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.07.2022 року у справі №484/2014/22, яке набрало законної сили 25.07.2022 року, наданих прокурором, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано шлюб, а ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк 5 діб та у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, на військовому обліку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані про його особу, обставини вчинення правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкції статті, яка визначає відповідальність за вчинення правопорушення, що йому інкримінують, у виді громадських робіт. На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати відсутні. Інформація щодо речових доказів суду не надана. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: