Справа № 204/42/22
Провадження № 1-кп/204/244/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001230 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , заявила відвід прокурору ОСОБА_5 . В обґрунтування свого клопотання зазначила, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 25 червня 2021 року керівником Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_17 було винесено постанову та змінено групу прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001230. Згідно зазначеної постанови визначено групу прокурорів, у тому числі прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , який у подальшому затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001230 та направив його до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті. Враховуючи норми чинного законодавства, керівник Дніпропетровської обласної прокуратури - органу прокуратури, у конкретному кримінальному провадженні вправі визначати, змінювати прокурорів, визначати групу прокурорів, старшого прокурора такої групи відповідного органу прокуратури - Дніпропетровської обласної прокуратури, тобто обласної прокуратури. Керівник Дніпропетровської обласної прокуратури, відповідно до норм КПК України, закону України «Про прокуратуру» не наділений повноваженнями у конкретному кримінальному провадженні визначати групу прокурорів із включенням до її складу прокурорів іншого рівня прокуратури - прокурорів окружної прокуратури, оскільки він, відповідно до ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» у процесуальному розумінні повноважень прокурора, не є для вказаних прокурорів, прокурором вищого рівня. Крім того, відповідно до статті 29 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» нагляд за додержанням Державним бюро розслідувань законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування здійснює Генеральний прокурор безпосередньо та через уповноважених ним прокурорів, тобто прокурор Правобережної оружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 мав би право здійснювати нагляд під час проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, якщо він був би у числі осіб, уповноважених Генеральним прокурором прокурорів, чого зроблено не було. Винесена керівником Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_17 постанова від 25 червня 2021 року не містить процесуального обґрунтування мотивів прийняття ним рішення про призначення групи прокурорів, які будуть здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001230, досудове розслідування у якому провадиться слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, з включенням до її складу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 . Також вказана постанова не містить посилання на встановлення виняткового випадку відповідно до ч. 3 ст. 37 КПК України, а саме, покладення керівником органу прокуратури повноважень прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні до суду був направлений прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 . Враховуючи що постанова керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 25 червня 2021 року, якою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 було включено до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001230, винесена з порушенням належної правової процедури і є незаконною - у разі подальшої участі ОСОБА_5 у судовому розгляді тягне за собою скасування судового рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, в даному випадку факт наявності незаконної постанови про визначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні тотожний факту її відсутності, що згідно позиції Верховного Суду (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15) та тягне за собою визнання доказів недопустимими. Враховуючи викладене, очевидно, що прокурор Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 є неналежним прокурором у вказаному кримінальному проваджені, оскільки його включення до складу групи прокурорів здійснено без дотримання вимог КПК України, закону України «Про прокуратуру», а тому прокурор ОСОБА_5 підлягає відводу, а постанова про визначення групи прокурорів підписана керівником Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 25 червня 2021 року - скасуванню. Просила відвести прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від участі у судовому розгляді кримінального провадження № 0001230. Також пояснила, що прокурор ОСОБА_5 виконує злочинну постанову, при цьому розуміючи, що він не має права приймати участь в судовому засіданні, що в свою чергу свідчить про упередженість та зацікавленість прокурора в розгляді даної справи.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні даної заяви, оскільки вона є необґрунтованою. В чинному КПК України передбачені чіткі підстави для заявлення відводу прокурора, чого у вказаній заяві захисником не було зазначено.

Інші учасники процесу залишили розгляд заяви захисника ОСОБА_4 на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, які стосуються заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК України).

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення прокурора від участі у судовому провадженні. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України, за якою прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Такий перелік підстав для відводу прокурора не є вичерпним, проте за сутністю вони мають стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів прокурора, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб.

Процесуальний статус прокурора у кримінальному провадження зумовлений функціями прокуратури, які остання виконує відповідно до Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та норм КПК України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, які визначені у ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», до яких зокрема віднесені: верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; територіальності; презумпції невинуватості; незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки, тощо.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються функції підтримання державного обвинувачення в суді.

Таким чином, під час підтримання державного обвинувачення, прокурор користується правами і виконує обов`язки, передбачені КПК України.

Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Суду слід враховувати, що прокурор здійснює свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тобто має право приймати процесуальні рішення на власний розсуд, але в межах наданих йому КПК України повноважень.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

В судовому засіданні було встановлено, що прокурор ОСОБА_5 був визначений керівником Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_17 одним з групи прокурорів, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001230 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2019 року та діє на підставі відповідної постанови.

Законодавець встановив підстави для відводу прокурора, перелік яких зазначений в ст. 77 КПК України, та які в свою чергу за сутністю пов`язані з наявністю певного конфлікту інтересів прокурора.

Між тим, стороною захисту не надано, а судом не встановлено будь-яких відомостей, які б свідчили про наявність умов, визначених ст. 77 КПК України для відводу прокурора ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Як вбачається з наведених мотивів сторони захисту щодо упередженості прокурора ОСОБА_5 , сторона захисту фактично не погоджується з процесуальним рішенням прокурора, прийнятими останнім в процесі досудового розслідування, надаючи при цьому таким діям свою суб`єктивну оцінку, що підлягає оцінці судом за наслідками розгляду кримінального провадження..

Суд не вбачає у доводах, викладених захисником, конфлікту інтересів, а також порушення засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, як елементів принципу верховенства права, оскільки її позиція відводу фактично зводиться до незгоди із процесуальними діями прокурора.

Вказані обставини не можуть бути підставою для відводу прокурора, оскільки не дають підстав для висновку про його необ`єктивність чи упередженість. Обставини, які б виключали участь прокурора у кримінальному провадженні, що передбачені статтею 77 КПК України, відсутні.

Таким чином, суд вважає, що підстав для відводу прокурору, передбачених ст. 77 КПК України, немає, а тому відвід, заявлений стороною захисту прокурору, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 77, 81, 350, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001230 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2019 року - відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1