Справа № 298/148/22
Номер провадження 1-кп/298/45/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000009 від 18 січня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 зобов`язаний рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2021 року сплачувати кошти на утримання дитини (аліменти).

Так, вказаним рішенням суду вирішено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини, а саме: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що починаючи з 20 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, з метою невиконання вказаного рішення суду, змінив місце проживання, без повідомлення державного виконавця, з адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки, злісно, систематично у період часу із 27.05.2021 по 01.01.2022 ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї доньки (аліментів), в тому числі до досягнення дитиною повноліття.

Зазначені умисні, незаконні дії ОСОБА_3 спрямовані на злісне невиконання вказаного рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2021 року призвели до виникнення заборгованості по сплаті коштів (аліментів) на утримання своєї неповнолітньої доньки, яка станом на 01.01.2022 року становить 24 235,90 (двадцять чотири тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 90 копійок, що перевищує сукупно суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути кримінальне провадження №298/148/22 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України без її участі, покарання залишає на розсуд суду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.164 КК України в повному обсязі, визнав обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на дитину, аліменти не сплачує з 2021 року, причиною чому є відсутність в нього роботи та доходів. Ствердив, що про рішення суду, яким його зобов"язано сплачувати аліменти, обізнаний, також достеменно йому відомо про розмір аліментів, які він повинен сплачувати, підтвердивши, що знаючи про наявність виконавчого провадження щодо нього як боржника по несплаті аліментів на дитину, змінив своє місце проживання. Пояснив, що тривалий час не працює, ніякого доходу не має. Ствердив, що станом на день розгляду справи в суді продовжує не сплачувати аліменти і заборгованість зросла. Показав, що вже тривалий час з дитиною не бачився, оскільки мати дитини забороняє. Запевнив, що намагатиметься працевлаштуватись та погасити заборгованість по аліментах, дуже шкодує за скоєне, йому дуже соромно.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме: в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінального правопорушення та негативні наслідки такого, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль та сором з приводу цього, усвідомив протиправність своєї поведінки.

Має місце активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , що полягає у тому, що останнім органу досудового розслідування та суду повідомлено про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, під час судового розгляду провадження дано послідовні визнавальні показання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше несудимим, є молодим за віком, розлученим, має місце реєстрації та постійного проживання, за якими негативно не характеризується, за даними наявної документації на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, непрацевлаштований, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжують.

У ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що був військовослужбовцем в ЗСУ по контракту, має звання солдат, строкову військову службу не проходив та не є військовослужбовцем строкової військової служби, двічі перебував в зоні бойових дій, є учасником бойових дій, однак на даний час військову службу не проходить, при цьому, документів у підтвердження зазначених обставин суду надати не може. Стороною обвинувачення також вказані обставини в судовому засіданні не підтверджені документально.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_5 , яка залишила вирішення питання щодо покарання на розсуд суду, суд прийшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у межах, встановлених у санкції вказаної частини ст. 164 КК України, у виді обмеження волі на певний строк.

Обмежень, визначених положеннями ст.61 КК України, при призначенні покарання у виді обмеження волі судом не встановлено.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаявся, надавав органу досудового розслідування та суду послідовні показання, якими викривав свої дії, з урахуванням позиції прокурора, який вважав за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ч.1 ст.75 КК України приходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

При цьому, на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, речових доказів нема.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 26 квітня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 н е обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1