Справа № 457/774/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/516/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 457/774/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він при невстановлених слідством обставинах та невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, придбав 20 травня 2021 року з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, який в подальшому цього ж дня близько 18 години, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичного засобу «бупренорфін», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через Україну, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_9 , наркотичний засіб, обіг якого, у відповідності до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено - бупренорфін загальною масою 0,00334 грама, за що отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 300 гривень.

Крім цього, судом визнано доведеним те, що ОСОБА_5 , при невстановлених слідством обставинах та невстановленому слідством місці у невстановленої слідством особи, придбав 25 травня 2021 року з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, який в подальшому цього ж дня близько 15 години 12 хвилин, перебуваючи на сходовій площадці біля вхідних дверей своєї квартири АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичного засобу «бупренорфін», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через Україну, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, повторно, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_9 , наркотичний засіб, обіг якого, у відповідності до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено - бупренорфін загальною масою 0,00243 грама, за що отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 300 гривень.

Не погоджуючись із даним вироком обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69, 75 КК України, яке не пов`язане із позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Вважає, що суд формально підійшов до аналізу характеризуючих даних обвинуваченого, не надав їм належної оцінки, зокрема тому, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий згідно з ст. 89 КК України, з моменту повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України перебуває у волонтерському штабі, а також його незадовільний стан здоров`я.
Апелянт не погоджується із твердженням суду про відсутність у нього соціальних зв`язків, адже він проживає спільно з сестрою та її малолітніми дітьми.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився і не повідомив про причини свого неприбуття.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року до ОСОБА_5 застосовано привід органами Національної поліції.
Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП ВП №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 14.11.2022 ОСОБА_11 у ході проведених заходів встановити місце перебування ОСОБА_5 не виявилось можливим. Під час виїзду до місця проживання ОСОБА_5 та спілкування з сусідами стало відомо, що ОСОБА_5 справді проживає за вказаною адресою та може перебувати на роботі, проте, де саме працює обвинувачений сусіди повідомити не змогли. Працівниками поліції було обстежено усі можливі місця тимчасових підробітків громадян, однак ОСОБА_5 там не виявили. На телефонні дзвінки останній не відповідав.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга була подана обвинуваченим, проте останній жодним чином не цікавиться провадженням у справі, та будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з`являється у судове засідання, таку поведінку обвинуваченого слід сприймати як небажання останнього брати участь в розгляді справи, а тому, враховуючи те, що в апеляційній скарзі не ставиться притання про погіршення становища обвинуваченого, неявка обвинуваченого ОСОБА_5 до суду, в такому разі, не перешкоджає проведенню судового засідання. Відкладення в такому випадку розгляду справи, не буде відповідати вимогам ст. 28 КПК України та не сприятиме виконанню положень ст. 2 КПК України.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якогов силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У ході апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просив таку задовольнити. При цьому захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, просив вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за згодою учасників судового розгляду розглянув справу у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив обставини їх вчинення, а тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненихкримінальих правопорушень, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює у гуманітарному штабі з 25.02.2022 відповідно до довідки міського голови м. Трускавця за № 18/12-957/1 від 10.05.2022, однак ніде не працює, немає постійного джерела доходу, розлучений, не має тісних соціальних зв`язків, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості; обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією частин статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.
Що стосується доводів апелянта про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
Усі дані про особу обвинуваченого, у тому числі ті, про які зазначає у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання й наведені у вироку суду.
Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна через суворість, невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом та розміром є явно несправедливими, немає.
За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом, а не обов`язком суду і може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
На думку колегії суддів, наявні у даному кримінальному провадженні обставини, які пом`якшують покарання, у їх сукупності, суттєво не знижують тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а їх наявність, у свою чергу, безумовно не впливає на рівень небезпечності особи ОСОБА_5 , а тому апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про істотне зниження ступеню тяжкості вчинених злочинів та для застосування положень ст. 69 КК України.
Також, відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України, як про це просить апелянт.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, а також те, що мінімальне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України перевищує п`ять років позбавлення волі, що виключає застосування ст. 75 КК України, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.
Отже, апеляційна скарга не містить правових підстав для зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4