Номер провадження: 11-сс/813/69/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №0000308 від 21.07.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за апеляційною скаргою з доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Виноградівка Болградського району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2022 року задоволено клопотання заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000308 від 21.07.2022 року та продовжено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 07 лютого 2023 року включно з покладженням на нього обовязків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій посилаючись на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а також винесеною з грубим порушенням норм КПК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги те, що всі докази сторони обвинувачення в яких не мають жодного підтвердження про те, що саме ОСОБА_7 скоїв якусь протиправну дію і порушив Закон і підтверджують його невинуватість.

Також вважає, що порушені вимоги ст.216 КПК України, то б то порушено підслідність, т.я. органи ДБР не вправі здійснювати досудове розслідування по даному кримінальному провадженню.

Крім того з поданих матеріалів до суду не вбачається, що ОСОБА_7 мав корисні мотиви та входив до організованої групи.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та застосувати до нього нічний домашній арешт.

Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання прокурора докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж цілодобовий домашній арешт на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим та визнаним судом ризикам, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до девяти років, а томутяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, можливого впливу на свідків та іншого підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.3 ст.332 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0000308 від 21.07.2022 року.

Що до доводів апеляційної скарги адвоката про порушення вимог ст.216 КПК України, а саме порушення правил підсудності, то колегія суддів виходить з того, що згідно витягу з ЄРДР, кримінальне провадження було внесено до ЄРДР 21.07.2022 року за фактом протиправної діяльності військовослужбовця прикордонного загону, який організував механізм переправлення осіб призовного віку через державний кордон України поза пунктами пропуску, залучивши до своєї діяльності громадянина Республіки Молдова за що вимагають від осіб призовного віку 5000 доларів США, а тому визначення підслідності за органам ДБР відповідає вимогам п.з ч.4 ст.216 КПК України.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника-адвоката про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_7 , що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати та доходить переконання, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обраний раніше ОСОБА_7 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в апеляційній скарзі доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість знаходження підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 07.12.2022 року - залишити без зміни, подану захисником-адвокатом ОСОБА_6 апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2022 року, якою продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України у кримінальному провадженні №0000308 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України до 07.02.2023 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4