Справа № 755/6464/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 22.01.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиці, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, проте
- в провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
- в провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 22.01.2021 року приблизно о 04 годині 15 хв., перебував у Дніпровському районі м. Києва, де помітив по вул. Краківська, 14/6 припаркований автомобіль марки «Lexus» моделі «GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 .

У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, тому ОСОБА_8 підійшов до автомобіля марки «Lexus» моделі «GS 350», сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 781 560 грн., та за допомогою автомобільної свічки розбив заднє ліве скло вказаного автомобіля, проник всередину салону, запустив у дію двигун автомобіля та почав рух у бік виїзду з двору будинку, тим самим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В подальшому, маючи змогу розпоряджатись на власний розсуд викраденим автомобілем марки «Lexus» моделі «GS 350», сірого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину втік.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні скористався ст. 63 Конституції України та відмовився від надання показань.

В судових дебатах обвинувачений вказав, що є не причетним до скоєння інкримінованого злочину та поліція його затримала безпідставно.

Разом із тим, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями потерпілого та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_11 надав показання з яких вбачається, що близько 23.00 години 21.01.2021 року він припаркував свій автомобіль марки «Lexus» моделі «GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 14/6 за місцем проживання ОСОБА_14 , до якого він приїхав з м.Дніпра та пішов відпочивати. Автомобіль марки «Lexus» моделі «GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 2014 року випуску, він придбав у 2020 році. Суму за яку ним було придбано даний автомобіль він не пам`ятає, проте її зазначено у довідці про його купівлю. На автомобілі було встановлено відеореєстратор на якому не було виставлено вірно дату та час та, який вимикається через хвилину після вимкнення двигуна. Автомобіль був у справному стані, перед поїдкою до м. Києва він 15.01.2021 року перевірив технічний стан автомобіля на СТО (неофіційному), яке і підтвердило справність автомобіля. Приблизно о 04.00 - 04.30 години 22.01.2021 року йому на мобільний телефон зателефонували працівники поліції та повідомили, що його автомобіль було викрадено та розбито. Після цього, він разом із ОСОБА_14 поїхали в напрямку мосту Патона, де поруч із з`їздом з мосту вони побачили його розбитий автомобіль, з правого боку якого був відбійник, з яким, на його думку і відбулося зіткнення автомобіля. На місце події він прибув приблизно через 30 хвилин після дзвінка. Поруч з автомобілем було три працівника поліції. В автомобілі були речі, які йому не належали, а саме дроти, які було приєднано до його автомобіля. У автомобіля було відсутнє переднє ліве колесо, розбите заднє ліве пасажирське вікно, двигун автомобіля вже не працював. Ключ від автомобіля був лише у нього. При купівлі автомобіля продавець надав йому лише один ключ від автомобіля. На місці події він пробув разом із експертами близько 6-7 годин. Працівниками поліції складались процесуальні документи, які саме йому не відомо. Також знає, що в автомобілі було виявлено сліди крові, проте де саме не знає, кров йому не належить. Напередодні будь-яку особу він у своєму автомобілі не перевозив. Обвинуваченого біля свого автомобіля він не бачив, про його причетність йому відомо від працівників поліції. Внаслідок пошкодження його автомобіля йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду, яку він просить стягнути з обвинуваченого.

Крім того, в судовому засіданні 13.12.2021 року відмовився від цивільного позову, заявленого під час досудового розслідування, пояснивши, що отримав від родини обвинуваченого через свого захисника кошти в сумі 7000 доларів США на ремонт свого автомобіля.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 надав показання з яких вбачається, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 та до нього наприкінці січня 2021 року, точної дати не пам`ятає, з м.Дніпра приїхав його знайомий ОСОБА_11 на своєму власному автомобілі «Lexus». Близько 04.30 години до ОСОБА_11 подзвонили та повідомили, що його автомобіль «Lexus» викрадений невідомою особою та пошкоджений, після чого він розбудив його і вони поїхали на місце пригоди на проспект Соборності в м.Києві. По приїзду на місце події вони побачили розбитий автомобіль «Lexus», поруч з яким були працівники поліції та люди у цивільному одязі. Автомобіль знаходився на проїжджій частині та в нього було відсутнє одне колесо. До моменту викрадення автомобіль був у нормальному стані, видимих поломок не мав. Хто саме викрав автомобіль його товариша йому не відомо. Чи були увімкнені фари автомобіля коли вони приїхали він не пам`ятає. Біля автомобіля він був приблизно декілька годин. Видимість дороги в бік «Гідропарку» була достатньою.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_15 надав показання з яких вбачається, що взимку 2021 року він патрулював з напарником під час нічного чергування на службовому автомобілі та приблизно після 12 ночі отримав інформацію, що інший екіпаж прямує за автомобілем, який в подальшому здійснив ДТП, а невідома особа вибігла з даного авто та побігла по кризі в бік Труханова острова. Він з напарником знаходився в квадраті патрулювання 405 екіпажу, це територія Русанівської, Дніпровської набережної, Русанівські сади, станція метро Лівобережна, де саме вони перебували в цьому квадраті він не пам`ятає. Відпрацьовувавши свій квадрат, що зайняло 15 хвилин з моменту отримання інформації, він підійшов під міст Метро, де на відстані приблизно 300 метрів побачив людину, яка намагалася перейти по кризі на інший берег річки Дніпро. В полі зору на річці інших людей не було. Він, разом із патрульним Бердецьким, який був з іншого екіпажу, почали переслідувати по кризі дану особу та передали інформацію іншим. Перед цим він зняв бронежилет, на якому була закріплена бодікамера та передав його своєму напарнику. Людина по кризі не бігла, а прямувала швидкою ходою. Вони на віддаленій відстані переслідували дану особу, бачили тільки її силует, був ясний місяць, видимість на Дніпрі була чудова. Під час переслідування особи через річку рибалок та охоронців він не бачив. Наблизившись до людини побачив, що вона була вдягнута в одяг темного кольору, можливо, тактичні штани. Коли вони почали скорочувати відстань, дана особа почала бігти, проте на правому березі між мостом Метро та мостом ОСОБА_16 була затримана іншими працівниками поліції. Наздогнав цю особу патрульний ОСОБА_17 , який також приймав участь у переслідуванні, пошкоджень у затриманої особи він не бачив. Пояснень йому затримана особа не надавала. Саму ДТП він не бачив, отримав лише інформацію щодо особи, яка вибігла з автомобіля, мета була взяти у кільце людину, яка може бігти по кризі. Відпрацювання квадрату у складі екіпажу 405 почали від моста Метро з лівої сторони, а переслідування саме правопорушника почалось з-під моста Метро в напрямку моста ОСОБА_16 через річку. Вказав, що особа, яка була затримана на правому березі Києва це особа, яка перебуває під вартою в залі суду.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 надав показання з яких вбачається, що взимку 2021 року, точної дати не пам`ятає, він проводив патрулювання у Дніпровському районні м.Києва у нічну зміну разом з напарником Буланим. Коли вони рухалися по проспекту Соборності на службовому автомобілі Шкода Рапід, 6853 д.н.з., то по радіоефіру почули інформацію щодо переслідування особи, яка скоїла ДТП. Де саме в цей час вони проїжджали та о котрій це було годині не пам`ятає, це була темна пора, після 12 години ночі. Під час орієнтування щодо пошуку особи, в ефірі повідомляли що людина в темному одязі перетинає по кризі річку Дніпро. Проїжджаючи місце ДТП, бачили пошкоджений автомобіль Лексус, біля якого були працівники поліції, характер його пошкоджень не пам`ятає. Чи були включені фари у пошкодженому авто він також не пам`ятає. Вони почали відпрацьовувати пошук особи, продовжуючи рух в напрямку метро Лівобережної. Біля приміщення ресторану «Баккара» зупинилися двома екіпажами та чотири патрульних спустилися ближче до води. ОСОБА_17 почав світити ліхтариком, він помітив особу, яка здійснювала перетин річки, після чого двоє патрульних - Буланий та ОСОБА_17 пішли по кризі, а він сів на службовий автомобіль та переїхав річку по мосту на правий берег. Коли на правому березі затримували особу, він тільки під`їхав, участь у затриманні не брав, на затриманого вже було одягнуто кайданки. На затриманому слідів крові, поранень не було, одяг був темного кольору, чи була на ньому шапка та рукавиці не пам`ятає, окуляр не було. Тоді був мороз та сніг лежав. На місці затримання працювала оперативна слідча група, він не проводив огляд та хто його проводив не бачив.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 надав показання з яких вбачається, що у січні 2021 року, точної дати не пам`ятає, близько 4 год. ранку, він разом із патрульним ОСОБА_20 були на добовому чергуванні. Проїжджаючи на службовому авто в районі Дарницької площі побачили авто Лексус, який рухався в зустрічному напрямку та порушував правила дорожнього руху. Ними було прийнято рішення зупинити автомобіль, після чого було подано звуковий сигнал зупинки, однак водій не зупинявся та продовжив рух з Дарницької площі по проспекту Соборності в напрямку пр.Гагаріна до моста ОСОБА_16 . Він бачив автомобіль Лексус, який від них віддалявся на всьому шляху переслідування. Швидкість автомобіля Лексус в момент переслідування була більше 200 км./год., сам він рухався біля 160-170 км./год. Секунд через 30 від початку переслідування автомобіль Лексус наїхав на бордюрний камінь та від зіткнення зупинився. Сам момент ДТП він не бачив. В автомобілі Лексус було відірвано колесо, бампер та ліве крило. Водій залишив даний автомобіль та побіг до річки Дніпро. Це був чоловік приблизно 180-185 см. зросту, одягнутий в чорну куртку середньої довжини та шапку. Бачив, що порушник пробігав перед автомобілем Лексус, фари якого були увімкненні. Вийшовши з автомобіля він з напарником побігли за водієм, він був без бронежилета, камери не було. Почали переслідувати дану особу по кризі р. Дніпро до острова Труханова. В цей час на вулиці людей не було. Під час бігу особа була в полі зору, на Трухановому острові вже її не бачив та продовжили переслідування по слідам на снігу. Всю інформацію передавали по зв`язку, втратили особу на Трухановому острові та більше не бачили, передали орієнтування особи та прикмети. Повернувся до автомобіля після отримання інформація про затримання імовірної особи, в цей час біля автомобіля Лексус вже було дуже багато людей. Погода тоді була холодна, фарватер Дніпра був замерзлим. Також він забезпечував охорону автомобіля Лексус. Коли він повернувся оперативна група була на місці. Після того як вони побігли переслідувати водія, біля авто спочатку нікого не було, пізніше приїхали інші екіпажі, які їхали за ними.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_21 надав показання з яких вбачається, що в кінці січня 2021 року біля 4 години ранку, під час патрулювання, він разом із напарником ОСОБА_22 в радіоефірі почули інформацію про переслідування авто Лексус по пр.Соборності, який їхав на Русанівську набережну та яке здійснило зіткнення з бордюрним стовпом. Приїхавши на місце ДТП побачили розбитий автомобіль Лексус, який стояв на з`їзді на Русанівську набережну та багато інших колег, які передавали, що було переслідування автомобіля «Лексус», за участі якого сталася ДТП, після чого водій побіг через ОСОБА_23 пролив. Вони поїхали зі сторони моста ОСОБА_16 до Гідропарка, вийшовши на річку Дніпра, побачили, що по кризі рухається особа та ними було прийнято рішення переслідування її. На той час було 15 чи 20 градусів морозу, фарватер річки Дніпро був замерзлим. Бачив людину з моменту знаходження біля мосту Метро до затримання. Почали переслідування в напрямку правого берегу, інших осіб не бачив. З моменту початку переслідування з одного берега до іншого пройшло приблизно 15 хв. Особу було помітно 300 метрів, світили ліхтариками, а права сторона берега освітлюється. Вони разом з ОСОБА_24 пішли через річку, спочатку переслідували разом, а згодом він почав наздоганяти особу, вже на правому березі було затримано дану особу. Він затримував особу разом з інспектором, який вже був на правому березі. Під час затримання пошкоджень у затриманого не було, застосували кайданки, спротиву не було. Він візуально людину пам`ятає, вказав в судовому засіданні, що це обвинувачений. Особу затриманого встановили на місці, проводили поверхневий огляд та викликали слідчо-оперативну групу. Особа була вдягнута в чорну куртку, чорні штани та шапку, зовнішніх ознак ушкоджень у особи не було. В огляді автомобіля Лексус вони не приймали участь, пошкодження автомобіля Лексус він не бачив.

Будучи допитаним у судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що він залучався працівниками поліції до слідчих дій, які було проведено близько 6 ранку взимку 2021 року. Його запросив слідчий до місця огляду автомобіля, який представився та пояснив, що відбувається. Він бачив автомобіль, марку автомобіля не пам`ятає, але це була іномарка, впізнав дане авто на фотокартках в матеріалах справи та зазначив, що у нього було відсутнє переднє колесо. Інших пошкоджень не було. Зазначенні події відбувалися біля моста Патона в напрямку Русановки, автомобіль був сірого кольору, двигун якого був у заведеному стані, світло фар/габаритів наче були вимкненні, але точно не пам`ятає. З автомобіля працівниками поліції вилучали речі, його запросили до автомобіля, двері авто відкрила поліція, після чого достали сумку, яка лежала в авто, які ще речі були в авто він не пам`ятає. На той час на вулиці було темно, вікна авто були злегка затемненні, проте коли відкрили двері він бачив, що лежало в середині авто, також працювали ліхтарі. Працівники поліції відкрили двері водія, показали, речі, які знаходились на пасажирському місці біля водія, можливо сумка лежала позаду. Чи був в автомобілі відеореєстратор не пам`ятає. Огляд проводили біля 5 поліцейських без перерви. Фарватер річки Дніпро в той день був замерзлим. Протокол він прочитав та підписав біля 7 години чи 7 години 30 хвилин ранку. Під час проведення слідчої дії відбувалася відео зйомка та фотозйомка.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що в кінці січня 2021 року він їхав з роботи в темну пору доби, оскільки на той час працював таксистом, його зупинили працівники поліції та запросили в якості понятого. В його присутності слідчими протягом двох годин проводились слідчі дії з автомобілем (іномаркою) який стояв посеред дороги на Русанівській набережній без переднього колеса та з пошкодженим дзеркалом, а саме було оформлено протокол, який він підписував як понятий. При цьому здійснювалася відеофіксація працівниками поліції. Потім його було допитано як понятого. Більше його не викликали. Огляд авто здійснювали 3 особи та потерпілий. Колесо від автомобіля лежало приблизно за 50 метрів від автомобіля. В автомобілі працівників поліції працювали мигалки. Світло та габарити автомобіля, який оглядався не були включеними, було розбите скло, яке саме не пам`ятає, двигун в автомобілі не працював. На початку огляду автомобіля він знаходився біля водійських дверей автомобіля. При огляді в автомобілі було виявлено кров на ручці передач, про що зазначалось експертами. На ручці дверей не було видимих слідів злому. При огляді в автомобілі була серветка. Протокол йому прочитали, після чого він його підписав.

Також вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілого та свідків, які суд сприймав безпосередньо, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 22.01.2021 року до ЄРДР за №0000199 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України (а.к.п. 1 Т.2).

- рапортом від 22.01.2021 року, згідно якого вбачається, що 22.01.2021 року в складі АП №405 з лейтенантом поліції ОСОБА_27 а також з екіпажом АП №2102 лейтенантом поліції ОСОБА_21 та молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_28 відпрацьовували прилеглу територію «Гідропарку» на предмет виявлення особи, яка в Дніпровському районі по вул. Краківська, в м. Києві незаконно заволоділа транспортним засобом Лексус НОМЕР_1 та намагався зникнути. Не впоравшись з керуванням здійснив ДТП та втік в напрямку «Гідропарка» по кризі. Відпрацьовуючи вищевказану територію було помічено особу, яка бігла по кризі зі сторони «Гідропарка» лівого берегу в напрямку правого берегу, було прийнято рішення для затримання особи, розпочали переслідування по кризі та затримали громадянина, який представився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Під час поверхневої перевірки відповідно до діючого законодавства вищевказаний громадянин мав при собі гаманець з особистими речами та темні шкіряні рукавички. Вищевказану особу було затримано за адресою: м. Київ, вул. Набережне Шосе, біля мосту Метро (а.к.п. 10 Т.2);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.01.2021 року, з якого вбачається про прийняття усної заяви від ОСОБА_11 , що 22.01.2021 року близько 04.33 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у друга в квартирі дізнався, що його автомобіль Lexus НОМЕР_1 викрали з-під будинку зазначеної адреси (а.к.п. 11 Т.2);

- протоколом огляду місця події від 22.01.2021 року із відеозаписом та фототаблицею до нього, проведеним в присутності понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_25 , згідно якого, об`єктом огляду являється заасфальтована земельна ділянка розміром приблизно 5х10 м. за адресою: м. Київ. проспект Соборності, за 300-350 м. до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . На вищевказаній земельній ділянці виявлено легковий автомобіль марки Lexus сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під лобовим склом внизу з лівої сторони виявлено табличку з VIN номером: НОМЕР_2 . Оглядом встановлено, що у вищевказаного автомобіля відсутнє переднє ліве колесо, яке у подальшому було виявлено приблизно за 60 м. від вищевказаного авто. Подальшим оглядом виявлено, що ліве пасажирське скло розбите, у салоні автомобіля знаходяться шматки пошкодженого скла. На передньому пасажирському сидінні авто виявлено рукавичку темно-сірого кольору в якій знаходився USB кабель з кустарними змінами, на коврику під сидінням виявлено перчатку сірого кольору. Вилучено змиви з ручок відкриття дверей, що розташовані у салоні автомобіля, з керма, з ручки КПП та контрольний зразок з марлевої серветки з дистильованою водою. Зовнішні та внутрішні поверхні автомобіля оброблено дактилоскопічним порошком «Рубін» з метою виявлення капілярних узорів, слідів пальців рук представлених для ідентифікації, дані сліди виявлено не було. Вилучено мікрочастки на липку стрічку з переднього пасажирського та водійського сидіння даного автомобіля. З лобового скла вилучено відеореєстратор моделі Aspining з флеш накопичувачем Trancsend 128 GB, який поміщено до сейф-пакету SUD1148232, пакет в якому знаходились подріблені частини, поміщені до пакету SUD1148205, USB кабель з кустарними змінами SUD1148204. Чорну сумку з салону автомобіля в SUD4009091, два паперові конверти, у одному робочі рукавички у кількості 3 шт., у другому одна робоча рукавичка, текстильна ганчірка з переднього пасажирського сидіння автомобіля. Також під час проведення огляду було виявлено вищевказаний автомобіль без колеса, яке в подальшому було виявлено біля відбійника (а.к.п. 17-21 Т.2);

- актом про застосування службової собаки від 22.01.2021 року, згідно якого було застосовано службову собаку по сліду на пошук речей та предметів, що можливо залишив затриманий, які б мали відношення до злочину. Від автомобіля, який знаходився на проїжджій частині по центру виїзду на Русанівську набережну розшукова собака повів через дорогу в бік Русанівської протоки далі спустився на лід і довів до Венеціанського острова. Вийшовши на засніжений грунт біля господарської будівлі (навіс) довів до воріт де крізь дирку у сітці повів у глибину острова. Пройшовши приблизно 600-700 м. собака вивів до річки Дніпро навпроти пам`ятника засновникам Києва і свою роботу припинив. У зворотному напрямку було застосовано на обшук місцевості (а.к.п. 22 Т.2);

- протоколом особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 22.01.2021 року, а саме ОСОБА_8 , проведеного в присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 та долученим DVD диском до нього, який було оглянуто в судовому засіданні та з якого вбачається, що було здійснено обшук особи, в ході якого вилучено з куртки гаманець чорного кольору з картками (2 шт.), посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі 348 грн., рулон туалетного паперу, ключі (2 шт.), дві медичні маски, поміщено до пакету SUD 2091406 (а.к.п. 49-51 Т. 2);

- постановою про відібрання змивів для проведення експертизи від 22.01.2021 року (а.к.п. 52-53 Т.2);

- протоколом затримання особи ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину від 22.01.2021 року (а.к.п. 59-60 Т.2);

- протоколом перегляду відеозапису від 22.01.2021 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є флеш-накопичувач з відеореєстратору, який було вилучено під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 1, а саме автомобіля марки «Lexus GS 350» н.з. НОМЕР_1 , який був поміщений до сейф-пакету SUD1148232, з якого вбачається, що при відкриті даного флеш накопичувана з відеореєстратора автомобіля марки «Lexus GS 350» н.з. НОМЕР_1 було виявлено 4 (чотири) файли зроблені у період часу за 22 січня 2021 року. Так відкривши перший файл, було виявлено як автомобіль виїздить з двору будинку, рухаючись назад. Виїхавши з двору повернув наліво, та доїхавши до перехрестя Краківська - Мініна автомобіль повернув направо. В подальшому, перебуваючи на перехресті Мініна - Красноткацька, повернув наліво у напрямку виїзду на пр-т. Гагаріна. В подальшому, переглядаючи другий файл з флеш накопичувача, виявлено, що автомобіль виїхав на пр-т. Гагаріна у місті Києві та рухався у напрямку Ленінградської площі. Так, в подальшому було встановлено, що перебуваючи перед світлофором, автомобіль перестроївся у правий ряд та почав рухатись у напрямку пр-т. Соборності. При цьому, автомобіль почав рухатись на шаленій швидкості, їхавши по проспекту. Далі, з правої сторони, біля обочини, заходився автомобіль патрульної поліції, мимо яких на шаленій швидкості промчався автомобіль, в якому знаходився відео реєстратор. В подальшому, було встановлено, що рухаючись по пр-т. Соборності на шаленій швидкості, автомобіль почав рухатись у напрямку повороту вправо, де не впоравшись з кермом, врізався лівою стороною в бордюр, після чого врізався ще раз та впав на ліву сторону та з автомобіля пішов дим. Відкривши файл, було встановлено, що автомобіль знаходиться в статичному стані, та перед відео реєстратором зі сторони вулиці пробігає особа, у чорній одежі, в шапці та капюшоні, тримаючи при цьому невідому річ у руках (а.к.п. 80-89А Т. 2);

- клопотанням про накладення арешту на майно від 22.01.2021 року (а.к.п.113-114 Т.2);

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року, якою накладено арешт на чорну сумку з салону, яка поміщена до спецпакету SUD4009091; USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спецпакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD1148205; відеореєстратор моделі Aspining з флеш-накопичувачем Trancsend 128 GB, який був поміщений до сейф-пакету SUD1148232; пару робочих перчаток (одна в чорній сумці), що були вилучені 22.01.2021 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 1 - автомобіля марки Lexus GS 350, 2014 року випуску, сріблястого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_11 (а.к.п. 115-117 Т.2);

- повідомленням про підозру від 22.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (а.к.п. 131-133 Т.2);

- рапортом щодо приєднання матеріалів ЄО №4494 від 22.01.2021 року до матеріалів ЄРДР №0000199 від 22.01.2021 року (ЖЄО №4292 від 22.01.2021) (а.к.п. 138 Т.2);

- постановою про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 25.01.2021 року (а.к.п. 140-141 Т.2);

- висновком експерта №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року, згідно якого середня ринкова ціна ідентичного автомобіля марки «Lexus» моделі «GS 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору з номером кузова НОМЕР_3 , станом на 22.01.2021 року становила 781 560,00 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок кримінального правопорушення станом на дату проведення дослідження 29.01.2021 року становить 190 367,66 грн. (а.к.п. 145-164 Т.2).

Доводи сторони захисту щодо визнання висновку експерта №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року недопустимим доказом, оскільки під фотоілюстраціями експертом зазначено марку автомобіля «AUDI» замість марки автомобіля «Lexus» та номер кузова автомобіля «Lexus» не збігається з номером кузова зазначеним у висновку експерта є безпідставними, оскільки загалом у висновку зазначено про дослідження автомобіля «Lexus» моделі «GS 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору з номером кузова НОМЕР_3 , на фото до даного висновку також є автомобіль «Lexus» моделі «GS 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, а тому вказане є суто технічною помилкою, допущеною експертом під час виготовлення висновку.

З цього ж приводу судом також відмовлено стороні захисту у виклику в судове засідання експерта Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_32 , яким проведено судову автотоварознавчу експертизу (висновок експерта №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року), в якому під фотоілюстраціями експертом зазначено марку автомобіля «AUDI», в той час як на фото вбачається автомобіль «Lexus», оскільки як встановлено в судовому засіданні це є суто технічною помилкою під час виготовлення тексту висновку та не є підставою для визнання даного висновку недопустимим доказом.

Стороною захисту також було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом висновку автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року з підстав технічної несправності автомобіля «Lexus» моделі «GS 350» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки, як зазначено стороною захисту, при дослідженні відеоматеріалу огляду місця події, видно, що даний автомобіль знаходиться посеред дороги, без переднього лівого колеса, характер ушкоджень якого свідчить про його аварійне становище до моменту зупинки автомобіля, тобто на його думку, колесо у зв`язку з несправністю автомобіля відірвалося під час руху, у автомобіля не спрацювала жодна подушка безпеки, тобто наявні факти свідчать, що автомобіль на момент ДТП був технічно несправний та розукомплектований.

Разом із тим, дані доводи сторони захисту спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 , наданими в судовому засіданні, з яких вбачається, що вказаний автомобіль Лексус він з напарником переслідували службовим автомобілем до моменту його зупинки, що сталася внаслідок зіткнення останнього із бордюрним каменем на значній швидкості. В автомобілі Лексус під час ДТП було відірвано колесо, бампер та ліве крило.

Крім того, як вбачається із показань потерпілого ОСОБА_11 , його автомобіль марки «Lexus» моделі «GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 до моменту викрадення був у справному стані, перед поїдкою до м. Києва він 15.01.2021 року перевіряв технічний стан автомобіля на СТО (неофіційному), яке і підтвердило його справність.

Тобто механічні пошкодження автомобіля марки «Lexus» моделі «GS 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 є наслідком вчинених ОСОБА_8 дій, а саме спричинення ДТП під час руху на великій швидкості.

Також суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання для допиту в якості спеціаліста експерта ОСОБА_32 , якою проведено судову автотоварознавчу експертизу №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року, оскільки стороною захисту не наведено питань, які є незрозумілими у даному висновку, для роз`яснення яких є потреба у виклику спеціаліста.

Судом також досліджено висновок експерта №СЕ-19/111-21/8366-БД від 25.03.2021 року, (а.к.п. 170-186 Т.2), проте даний висновок не доводить собою обставин регламентованих ст. 91 КПК України, у світлі чого суд сприймає їх критично, як такі що не доводять так і не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення.

Стосовно доводів сторони захисту щодо незаконності призначення та проведення молекулярно-генетичної експертизи слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 статті 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до ст. 241 КПК України, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Освідування, яке супроводжується оголенням освідуваної особи, здійснюється особами тієї ж статі, за винятком його проведення лікарем і за згодою особи, яка освідується. Слідчий, прокурор не вправі бути присутнім при освідуванні особи іншої статі, коли це пов`язано з необхідністю оголювати особу, що підлягає освідуванню. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. При освідуванні не допускаються дії, які принижують честь і гідність особи або небезпечні для її здоров`я. За необхідності здійснюється фіксування наявності чи відсутності на тілі особи, яка підлягає освідуванню, слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет шляхом фотографування, відеозапису чи інших технічних засобів. Зображення, демонстрація яких може розглядатись як образлива для освідуваної особи, зберігаються в опечатаному вигляді і можуть надаватися лише суду під час судового розгляду. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Особі, освідування якої проводилося примусово, надається копія протоколу освідування.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів кримінального провадження, молекулярно-генетична експертиза проводилась на підставі постанови прокурора про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 17.02.2021 року (а.к.п. 187-188 Т.2). Зразки для проведення молекулярно-генетичної експертизи відбирались у підозрюваного ОСОБА_8 на підставі постанови прокурора про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 11.02.2021 року (а.к.п. 165-166 Т.2), з якою було ознайомлено підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_33 . Будь-яких заперечень чи незгоди добровільно надати біологічні зразки ні ОСОБА_8 , ні його захисник адвокат ОСОБА_33 не зазначили, а тому доводи сторони захисту щодо незаконності призначення молекулярно-генетичної експертизи та відібрання біологічних зразків для її проведення є безпідставними.

Судом також досліджено висновок експерта №СЕ-19/111-21/8376-БД від 22.03.2021 року (а.к.п. 190-201 Т.2), яким встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1).

Із висновку експерта №СЕ-19/111-21/8954-БД від 23.03.2021 року (а.к.п. 206-236 Т.2) вбачається, що у наданих на дослідження змивах, а саме:

- з ручки коробки передач (об`єкт № 1), з ручки дверей внутрішньої сторони передніх пасажирських дверей (об`єкт № 2), з ручки водійських дверей внутрішня сторона (об`єкт № 4), з лівої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 7), з правої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 8), з обличчя ОСОБА_8 (об`єкт № 9), виявлено клітини з ядрами;

- з ручки дверей внутрішньої сторони задніх правих пасажирських дверей (об`єкт № 3), з ручки дверей внутрішньої сторони задніх лівих пасажирських дверей (об`єкт № 5), з керма водія (об`єкт № 6), виявлено поодинокі клітини з ядрами.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами виявлених у змивах з ручки коробки передач (об`єкт № 1), з ручки дверей внутрішньої сторони передніх пасажирських дверей (об`єкт № 2), з ручки водійських дверей внутрішня сторона (об`єкт № 4), з лівої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 7), з правої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 8), з обличчя ОСОБА_8 (об`єкт № 9) (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами виявлених у змивах з ручки дверей внутрішньої сторони задніх правих пасажирських дверей (об`єкт № 3), з ручки дверей внутрішньої сторони задніх лівих пасажирських дверей (об`єкт № 5), з керма водія (об`єкт № 6), встановити не вбачається за можливе, у зв`язку із надзвичайно низьким вмістом ДНК у даних об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу.

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами виявлених у змивах з ручки коробки передач (об`єкт № 1) та з ручки дверей внутрішньої сторони передніх пасажирських дверей (об`єкт № 2), збігаються між собою, та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених у змивах з лівої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 7), з правої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 8), з обличчя ОСОБА_8 (об`єкт № 9), збігаються між собою, та належать встановленій особі чоловічої генетичної статі.

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених у змиві з ручки водійських дверей внутрішня сторона (об`єкт № 4), є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками встановленими у змивах з лівої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 7), з правої руки ОСОБА_8 (об`єкт № 8), з обличчя ОСОБА_8 (об`єкт № 9).

Даний висновок експерта є зрозумілим, будь-якого роз`яснення не потребує, а тому клопотання сторони захисту щодо виклику в судове засідання експерта для його роз`яснення є безпідставним. Крім того, дане клопотання суперечить п. 11 ч. 2 ст. 65 КПК України (не можуть бути допитані як свідки експерти - щодо роз`яснення наданих ними висновків).

Також вина ОСОБА_8 підтверджується інформаційно-аналітичним матеріалом із зазначенням часу руху автомобіля «Lexus GS350» д.н.з. НОМЕР_1 в період часу з 21.01.2021 року із фотофіксацією та зазначенням маршруту пересування даного автомобіля (а.к.п. 243-247 Т.2).

Висновком експерта №СЕ-19/111-21/14600-БД від 08.04.2021 року встановлено, що

1. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених у змиві з ручки водійських дверей внутрішня сторона (об`єкт № 4 згідно копії висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 23.03.2021 № СЕ-19/111-21/8954-БД), є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених у змивах з ручки коробки передач (об`єкт № 1 згідно копії висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 23.03.2021 № СЕ-19/111-21/8954-БД) належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Походження вищевказаних клітин з ядрами від підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виключається.

3. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених на робочій рукавичці умовно позначеній як "2" (об`єкт № 2 згідно копії висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 25.03.2021 № СЕ-19/111-21/8366-БД) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин з ядрами виявлених на робочій рукавичці умовно позначеній як "2" (об`єкт № 2 згідно копії висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 25.03.2021 №СЕ-19/111-21/8366-БД) та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 1,117 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 8,948 х 1035 осіб (а.к.п. 33-39 Т.3);

Також судом досліджено інші документи у кримінальному провадженні, надані прокурором та приєднані до матеріалів кримінального провадження, а саме:

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України від 22.01.2021 року (Т. 2 а.к.п. 23);

- доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно якого ОСОБА_8 призначено захисника - адвоката ОСОБА_34 (а.к.п. 54 Т.2);

- заяву ОСОБА_8 в якій він відмовляється від послуг адвоката ОСОБА_34 (а.к.п. 55 Т. 2);

- протокол роз`яснення права на захист від 22.01.2021 року (а.к.п. 61 Т.2);

- пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_8 (а.к.п. 62-66 Т.2);

- пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_11 (а.к.п. 69 Т.2);

- копію паспорта на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 123 Т.2);

- витяг з ЄРДР щодо факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, п.п.1,5 ч. 2 ст. 115 КК України, зареєстрованого Бобровицьким ВП Ніжинського відділу ГУНП в Чернігівській області до ЄО №4131 09.10.2016 року (а.к.п. 124-125 Т.2);

- дактилокарти ОСОБА_8 (а.к.п. 126-127 Т.2);

- вимогу про судимість на обвинуваченого ОСОБА_8 а.к.п. 128 Т.2);

- характеристику на ОСОБА_8 , видану Бобровицькою міською радою, згідно якої компрометуючих матеріалів відносно нього у міську раду не надходило (а.к.п. 129 Т.2);

- довідку Бобровицької опорної лікарні від 22.01.2021 року, згідно яких ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.к.п. 130 Т.2);

- клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 22.01.2021 року (а.к.п. 134 Т.2);

- ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2021 року, якою ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави (а.к.п. 137 Т.2);

- рапорт ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 22.01.2021 року щодо наявності у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а саме подряпини правої сторони голови (а.к.п. 139 Т.2);

- клопотання експерта від 27.01.2021 року (а.к.п. 143-144 Т.2);

- постанову про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 17.02.2021 року (а.к.п. 167-168 Т.2);

- постанову про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 17.02.2021 року (а.к.п. 187-188 Т.2);

- постанову про призначення молекулярно-генетичної експертизи від 17.02.2021 року (а.к.п. 202-204 Т.2);

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.01.2021 року, якою визнано речовими доказами чорну сумку з салону, яка поміщена до спец пакету SUD4009091; USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спец пакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD 1148205; відеореєстратор моделі Aspining з флеш-накопичувачем Trancsend 128 GB був поміщений до сейф-пакету SUD1148232; пару робочих перчаток (одна в чорній сумці), які поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих, які передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві (а.к.п. 237-238 Т.2);

- заяву адвоката ОСОБА_12 про долучення до матеріалів справи «заказ-наряд» №3456 від 02.02.2021 року щодо переліку необхідних автозапчастин та робіт для усунення наслідків угону автомобіля «Lexus GS350» д.н.з. НОМЕР_1 для підтвердження матеріального збитку (а.к.п. 14-16 Т.3);

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.03.2021 року, згідно якої USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спец пакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD1148205; відеореєстратор моделі Аspining з флеш-накопичувачем Тrаnсsеnd 128 GВ був поміщений до сейф-пакету SUD 1148232; мікрочастки з правого та лівого сидіння авто, які поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих; контрольний зразок, який поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих; 2 (дві) медичні маски, зв`язка ключів, рулон туалетного паперу та гаманець з посвідченням водія, що вилучено до сейф-пакету № SUD 2091406 визнано речовим доказом та передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (а.к.п. 21-23 Т.3);

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.03.2021 року, згідно якої пакети експертної служби МВС України №№3225030, 3225031, 3225028, 3225029, три паперових конверти з об`єктами досліджень визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (а.к.п. 29-31 Т.3);

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 15.04.2021 року (а.к.п. 40-42 Т.3).

При дослідженні письмових доказів суд визнав очевидно недопустимим доказом протокол обшуку від 22.01.2021 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки даний обшук було проведено без ухвали слідчого судді та направлено до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва клопотання про проведення обшуку, проте у задоволенні даного клопотання слідчим суддею відмовлено (а.к.п.90-112 Т.2).

Також судом було оглянуто клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 22.01.2021 року (а.к.п. 118-121 Т.2) в якому слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 22.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні даного клопотання ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року було відмовлено (а.к.п. 122 Т.2), у зв`язку із чим вказаний доказ також визнано очевидно недопустимим.

За клопотання сторони захисту в судовому засіданні було оглянуто та досліджено в повному обсязі надані стороною обвинувачення речові докази у кримінальному провадженні.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Таким чином, досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, яке було підтримане прокурором.

Доводи сторони захисту щодо визнання висновків експерта недопустимим доказом, оскільки не було проведено відсканування відбитків пальців його підзахисного є безпідставними, так як стороною обвинувачення було надано суду та досліджено в судовому засіданні дактилокарту на обвинуваченого ОСОБА_8 (а.к.п. 126-127 Т.2).

Заперечення стороною захисту вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та відмова обвинуваченого від надання показів в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (злочин).

Крім того, фактичне визнання причетності обвинуваченим до інкримінованого кримінального правопорушення, серед іншого, підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_11 , в якій потерпілим зазначено про відмову від поданого ним цивільного позову, залишення поданого ним цивільного позову без розгляду та відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із відшкодуванням обвинуваченим завданого збитку у повному обсязі в сумі, встановленій висновком експерта (а.к.п. 145 Т. 1).

Серед іншого, судом долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено докази надані стороною захисту та їм надано відповідну оцінку.

Щодо технічних характеристик відеореєстратора «Aspiring» судом досліджено відповідну інструкцію та визнано доводи захисника щодо його умисного вимкнення іншою особою лише припущенням.

В судовому засіданні також було досліджено долучені стороною захисту в порядку ст. 290 КПК України документи щодо вартості купленого потерпілим ОСОБА_11 автомобіля «Lexus» моделі «GS 350» за заниженою ціною, а саме в сумі 150000 грн., разом із тим, вартість автомобіля «Lexus» моделі «GS 350», зазначена в обвинувальному акті, встановлювалась висновком експерта №СЕ-19/111-21/3509-АВ від 01.03.2021 року та не заперечувалась обвинуваченим, який відшкодував потерпілому завдану вчиненим кримінальним правопорушенням шкоду.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту з приводу надання доручення органу досудового розслідування, а саме проведення слідчого експерименту з відтворення обставин подій, що відбулися 22.01.2021 року у період часу з 4.00 до 7.15 год., а саме за наступних умов: хмарна погода, схід сонця 08.42 год. для перевірки можливості свідків бачити на різних дистанціях відстані до 1500 метрів у нічній час (погодні умови станом на 22.01.2021 р.), перевірити здатність розрізняти у темряві предмети, кольори одягу, стать, лице, (зі сторони спини), зріст, кольори в даних умовах (о 4.30 ночі, повна хмарність) та здатність бачити на різних відстанях на фоні дерев, оскільки суд позбавлений можливості забезпечити погодні умови, які мали місце 22.01.2021 року, а саме замерзлий фарватер річки Дніпро та інше. Крім того, стороною захисту не зазначено яке саме доказове значення матиме проведення даної слідчої дії.

Щодо клопотання сторони захисту з приводу визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 22.01.2021 року, слід зазначити наступне.

За частиною 3 ст. 214 КПК огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення. За наявності ознак, передбачених ст. 233 КПК України стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених статтями 233, 234, 237 КПК, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо.

Проте проведений 22 січня 2021 року огляд місця події істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання підстав та правил, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про незаконне заволодіння транспортним засобом та спричинення ДТП при спробі зникнення. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася ДТП, та пошкодженого транспортного засобу, що брав участь у ній. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.

Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження транспортного засобу як предмета, що зберіг на собі його сліди. В результаті огляду місця події встановлено зовнішні пошкодження транспортного засобу. Огляд здійснений суто з метою отримання інформації вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Lexus» моделі «GS 350», сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та спричинення пошкоджень даному транспортному засобу в результаті ДТП.

За таких обставин у даному випадку, огляду автомобіля не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи (транспортного засобу), а тому він не потребував одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення.

Крім того, огляд місця події, а саме автомобіля марки «Lexus» моделі «GS 350», сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 проводився за згодою власника даного транспортного засобу, ОСОБА_11 .

Отже, підстав вважати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 22 січня 2021 року, а також висновок експерта, зроблений на підставі цього документа суд не вбачає. Будь-яких порушень під час проведення огляду місця події судом не встановлено.

Щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 в порядку ч.3 ст.208 КПК України від 22.02.2021 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п.1, 3 ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках , якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення та якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підсудності Національного антикорупційного бюро України.

Як встановлено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Стаття 55 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання. Таким чином, законність проведення обшуку до внесення відомостей в ЄРДР залежить від того, чи законно проводити затримання за таких обставин. У той же час наявність чи відсутність в ЄРДР на час затримання та особистого обшуку особи відомостей про правопорушення, у зв`язку з яким відбулося затримання, не може вважатися умовою його законності.

Відповідно до ч.5 ст.208 КПК про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст.104 цього кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст.209 цього кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Як вбачається із відеозапису, долученого до протоколу особистого обшуку ОСОБА_8 (а.к.п. 51 Т.2), дослідженого в судовому засіданні, старшим слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_35 після затримання ОСОБА_8 в присутності двох понятих та експертів ОСОБА_8 роз`яснено його права, на бажання ОСОБА_8 здійснено виклик захисника шляхом повідомлення Центру вторинної правової допомоги про залучення захисника ОСОБА_8 , а також повідомлено близьких родичів, а саме батька про затримання ОСОБА_8 та в порядку ст. 208 КПК України проведено його особистий обшук. Вилучені під час особистого обшуку речі було занесено до протоколу особистого обшуку. Заперечень щодо проведення особистого обшуку чи зауважень щодо його проведення ОСОБА_8 не заявлено.

Крім того, стороною захисту не надано суду підтвердження оскарження під час досудового розслідування затримання ОСОБА_8 та проведення його особистого обшуку.

Взявши до уваги позицією Верховного Суду, викладену у Постанові від 06.04.2021 року (справа 714/424/19, провадження №51-1866км20), суд не вбачає будь-яких порушень під час затримання ОСОБА_8 та проведення його особистого обшуку.

Щодо доводів сторони захисту стосовно застосування відносно ОСОБА_8 силових болісних тортур, заходу впливу та примусу з метою отримання згоди ОСОБА_8 на взяття змиву з рани на його обличчі, слід зазначити наступне.

Так, із переглянутого в судовому засіданні відеозапису протоколу особистого обшуку ОСОБА_8 (а.к.п. 51 Т.2), дослідженого в судовому засіданні, експертами було відібрано змиви з рук ОСОБА_8 , для відібрання яких, з лівої руки ОСОБА_8 працівником правоохоронного органу було знято кайданки, які в подальшому знову було одягнено на ОСОБА_8 . На запитання експерта щодо надання ОСОБА_8 дозволу на відібрання змиву з рани на його обличчі, ОСОБА_8 було надано згоду кивком голови, проте експертом було повторно запитано згоди ОСОБА_8 на відібрання змиву з рани на його обличчі, що співпало з одягненням кайданок на ліву руку ОСОБА_8 після відібрання змиву з його рук, а тому доводи сторони захисту щодо спричинення працівниками правоохоронного органу силових болісних тортур обвинуваченому є безпідставними.

Крім того, будь-яких доказів звернення сторони захисту зі скаргою на дії працівників правоохоронних органів під час затримання ОСОБА_8 (спричинення силових болісних тортур) під час досудового розслідування, суду стороною захисту не надано.

Також безпідставними є доводи сторони захисту з приводу визнання недопустимим доказом наданих в судовому засіданні прокурором додаткових письмових доказів з якими, на його думку, не було ознайомлено сторону захисту, оскільки порушень вимог ст. 290 КПК України судом не встановлено.

Щодо доводів сторони захисту з приводу визнання показань свідків, які є працівниками поліції недопустимим доказом, оскільки вони є зацікавленими особами слід зазначити наступне.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 65 КПК України, визначено, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Не можуть бути допитані як свідки: 1) захисник, представник потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, законний представник потерпілого, цивільного позивача у кримінальному провадженні - про обставини, які стали їм відомі у зв`язку з виконанням функцій представника чи захисника; 2) адвокати - про відомості, які становлять адвокатську таємницю; 3) нотаріуси - про відомості, які становлять нотаріальну таємницю; 4) медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя особи - про відомості, які становлять лікарську таємницю; 5) священнослужителі - про відомості, одержані ними на сповіді віруючих; 6) журналісти - про відомості, які містять конфіденційну інформацію професійного характеру, надану за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; 7) судді та присяжні - про обставини обговорення в нарадчій кімнаті питань, що виникли під час ухвалення судового рішення, за винятком випадків кримінального провадження щодо прийняття суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, ухвали; 8) особи, які брали участь в укладенні та виконанні угоди про примирення в кримінальному провадженні, - про обставини, які стали їм відомі у зв`язку з участю в укладенні та виконанні угоди про примирення; 9) особи, до яких застосовані заходи безпеки, - щодо дійсних даних про їх особи; 10) особи, які мають відомості про дійсні дані про осіб, до яких застосовані заходи безпеки, - щодо цих даних; 11) експерти - щодо роз`яснення наданих ними висновків.

Тобто кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено неможливість допиту в якості свідка працівника правоохоронного органу з приводу обставини здійснення ним свої службових обов`язків. Крім того допитані свідки приведені судом до присяги та будь-яких відомостей, що свідчать про їх упередженість судом не встановлено.

Так, у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які є працівниками правоохоронного органу та приймали участь під час переслідування та затримання ОСОБА_8 та які повідомили суду виключно ті факти та обставини затримання обвинуваченого, очевидцями яких вони були безпосередньо, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту про повторний допит всіх свідків сторони обвинувачення, оскільки дане клопотання не містить належного обгрунтування необхідності повторного допиту зазначених у клопотанні свідків, при тому що захисник обвинуваченого був присутнім в судовому засіданні під час їх допиту та приймав безпосередню участь у здійсненні допиту свідків.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, та підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно ж до ч 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів досить тісно пов`язане як з правом на справедливий судовий розгляд, так і з презумпцією невинуватості. Загальне правило полягає в тому, що докази, отримані неналежним або незаконним чином, не можуть братися до уваги під час розгляду справи в суді. При цьому потрібно виходити з того, що оцінка конкретного доказу з погляду допустимості чи недопустимості вирішується в кожному випадку окремо.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року, справа №359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Оцінюючи доводи сторони захисту в цілому про визнання доказів недопустимими, то суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, зважаючи на те, що зазначені докази не є єдиними доказами у кримінальному провадженні, а також про те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, приходить до висновку про те, що допущені порушення не є такими, які б безумовно свідчили про необхідність визнання їх недопустимими, крім того, зазначені у вказаних доказах відомості узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд не знаходить підстав для визнання вказаних документів недопустимими і неналежними доказами та виключення їх з доказів у кримінальному провадженні.

Суд також вважає необхідним зазначити, що під час прийняття судом рішення, яке має бути не лише законним та обґрунтованим, а й справедливим, суд повинен враховувати інтереси суспільства, забезпечити захист прав громадян, що потерпіли від кримінального правопорушення.

Суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження які визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Суд вважає заперечення обвинуваченим своєї вини та його відмову від надання показів в судовому засіданні способом захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (злочин).

За таких обставин, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, за обставин, встановлених судом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я, спосіб життя (не одружений, утриманців не має), раніше не судимий, проте відносно нього на розгляді у Бобровицькому районному суді Чернігівської області перебуває обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України та у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області перебуває обвинувальний акт за ч. 3 ст. 289 КК України, враховано обставини вчинення даного кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме відсутність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; відшкодування завданої шкоди потерпілому родичами обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до особливо тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 289 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно ст. 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, згідно ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в особливій частині КК України.

Під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, з системного аналізу зазначених норм слідує, що вирішуючи питання щодо призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву (Постанова ККС ВС від 10.09.2020 року у справі № 195/122/16-к (провадження № 51-2101км20).

Так, із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що ОСОБА_8 , незаконно заволодів автомобілем марки «Lexus» моделі «GS 350», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 250 649,99 гривень відповідно до цивільного позову, долученого органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено особливо тяжкий злочин, однак наявність корисливого мотиву при кваліфікації дій за ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_8 органом досудового розслідування інкриміновано не було та під час судового розгляду не встановлено, а тому судом враховується позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 10.09.2020 року ККС ВС у справі № 195/122/16-к (провадження № 51-2101км20), у зв`язку із чим суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_8 при призначенні покарання у виді позбавлення волі додаткове покарання, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України у виді конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року було накладено арешт на чорну сумку з салону, яка поміщена до спецпакету SUD4009091; USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спецпакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD1148205; відеореєстратор моделі Aspining з флеш-накопичувачем Trancsend 128 GB, який був поміщений до сейф-пакету SUD1148232; пару робочих перчаток (одна в чорній сумці), що були вилучені 22.01.2021 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 1 - автомобіля марки Lexus GS 350, 2014 року випуску, сріблястого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_11 (а.к.п. 115-117 Т.2), який підлягає скасуванню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 22.01.2021 року до набрання вироком законної сили.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_11 було подано цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної шкоди на суму 250 649,99 грн. та моральної шкоди на суму 10000 грн. Проте, в судовому засіданні 13.12.2021 року потерпілий відмовився від поданого ним цивільного позову, у зв`язку із чим цивільний позов слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 22.01.2021 року до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року на майно, а саме чорну сумку з салону, яка поміщена до спецпакету SUD4009091; USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спецпакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD1148205; відеореєстратор моделі Aspining з флеш-накопичувачем Trancsend 128 GB, який був поміщений до сейф-пакету SUD1148232; пару робочих перчаток (одна в чорній сумці), що були вилучені 22.01.2021 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 1 - автомобіля марки Lexus GS 350, 2014 року випуску, сріблястого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_11 .

Цивільний позов, поданий потерпілим у кримінальному проваджені ОСОБА_11 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні, на загальну суму 24 117 гривень 86 копійок, а саме:

- за проведення судової авто-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111/21/3509-АВ ) в сумі 2615 гривень 20 копійок;

- за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/8366- БД) в сумі 10 330 гривень 09 копійок;

- за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/8376- БД) в сумі 1 080 гривень 11 копійок;

- за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-21/8954- БД) в сумі 7 640 гривень 71 копійка;

- за проведення порівняльної молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111- 21 14600-БД) 2 451 гривень 75 копійок.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- чорну сумку з салону, яка поміщена до спец пакету SUD4009091, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - повернути власнику;

- відеореєстратор моделі Aspining з флеш-накопичувачем Trancsend 128 GB був поміщений до сейф-пакету SUD1148232, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - повернути власнику;

- пару робочих перчаток (одна в чорній сумці), які поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити;

- USB-кабель зі зміненням кустарним способом, який поміщений до спец пакету SUD1148204; уламки від свічки запалення, які поміщено до спец пакету SUD1148205; мікрочастки з правого та лівого сидіння авто, які поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих; контрольний зразок, який поміщено до паперового конверту з печаткою «Для пакетів» з підписами понятих, передані до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- 2 (дві) медичні маски, зв`язка ключів, рулон туалетного паперу та гаманець з посвідченням водія, що вилучено до сейф-пакету № SUD 2091406 визнано речовим доказом та передані до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику;

- пакети експертної служби МВС України №№3225030, 3225031, 3225028, 3225029, три паперових конверти з об`єктами досліджень, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя