Справа № 463/4828/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/84/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнє-Синьовидне, Сколівського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з 2004 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, звернувся з клопотанням до слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у сумі не менше 11 738 950 грн.

Клопотання мотивував тим, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000296 від 12 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України - у перевищенні службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

ОСОБА_7 будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу заступником начальника начальником Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, діючи в порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, пунктів 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень та можуть спричинити тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, діючи умисно, 13 листопада 2020 року, у період часу до 16.18 год. (більш точний час досудовим розслідування не встановлено) перебуваючи в приміщенні Головного управління, за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 4, виконуючи обов`язки начальника Головного управління, достовірно розуміючи в силу зайняття основної посади заступника начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, що бажане місце розташування земельної ділянки, вказаної в клопотанні ОСОБА_9 від 12 листопада 2020 року не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації та суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу, підписав наказ № 2453-УБД від 13 листопада 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га, розташованої на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району (Солонківської ОТГ) громадянину ОСОБА_9 , чим надав йому (наказу) статус офіційного документу, тобто вчинив дії, які ніхто не мав право виконувати.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_7 , 12 березня 2021 року, у період часу до 15.05 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні Головного управління за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 4, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи переслідувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень та можуть спричинити тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, діючи умисно, усвідомлюючи в силу зайняття основної посади заступника начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, що наказ № 2453-УБД від 13 листопада 2020 року підписаний ним з порушенням вимог земельного законодавства та місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, та суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу, з метою доведення злочинного умислу до кінця, підписав наказ №765-УБД від 12 березня 2021 року про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_9 вказаної земельної ділянки площею 1,8889га кадастровий номер :02:000:0249 у власність для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення, чим надав йому (наказу) статус офіційного документу, тобто вчинив дії, які ніхто не мав право виконувати, внаслідок чого вказана земельна ділянка вибула із власності держави, - чим заподіяв тяжкі наслідки інтересам держави в сумі 11 738 950 грн., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, є достатньою та співрозмірною для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , заборонено залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 23:00 год. до 06:00 год.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з приводу обставин даного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Строк дії запобіжного заходу згідно ухвали закінчується 20 березня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покладено на слідчого.

Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити заставу не менші 11 738 950 грн., а також покласти обов`язки передбачені п.п.п 1-4, 8 ч. 5 ст. 191 КПК України.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків, а слідчим та прокурором дотримано вимоги КПК України та зазначено в клопотанні всі необхідні відомості для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20 січня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, його вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Наголошує, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 зможе вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зможе знищити, спотворити будь-які з речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватися від органів слідства та суду, зможе впливати на свідків сторони обвинувачення також зможе перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, залучив до вчинення вказаного кримінального правопорушення інших посадових осіб.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, доводи захисника та підозрюваного на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000296 від 12 липня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України - у перевищенні службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

20 січня 2023 року ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

20 січня 2023 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, звернувся з клопотанням до слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

20 січня 2023 року клопотання слідчого було задоволено частково слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 177,183,194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, дійшовши висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які наведені у клопотанні, переконався, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати помешкання з 23 год. до 6 год., терміном на два місяці, який забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який є одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох дітей, працевлаштований, отримує стабільний дохід, конкретні обставини справи які свідчать на користь зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий та прокурор не довели обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є законна та обґрунтована, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 20 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4