Справа № 686/2615/23
Провадження № 1-кс/686/992/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою захисника ОСОБА_3 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою, у кримінальному провадженні № 0000286,

встановив:

ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, в порядку ст.206 КПК України, про забезпечення додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 , який тримається під вартою. В обґрунтування скарги захисник зазначає, що 31.01.2023 р. ОСОБА_3 дізнався, що у вказаний день ОСОБА_4 , відносно якого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2023 року було застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, був доставлений із ITT №1 м.Хмельницький до ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", після цього, за вказівкою невідомих осіб, ОСОБА_4 знову ж таки переведено до ITT №1. В телефонній розмові слідчий повідомив, що утримує ОСОБА_4 для проведення слідчих дій, проведення яких із ОСОБА_3 , як із захисником, не узгоджувалось. До ОСОБА_4 , без доручення слідчого, допускаються невідомі особи із числа оперативних працівників, які змушують його до зізнання у вчиненні інших злочинів, підсадили до нього невідому особу, яка фактично цілодобово здійснює психологічний тиск на підзахисного. В умовах ITT підзахисний ОСОБА_3 позбавлений права на нормальне харчування та відпочинок, органом досудового розслідування фактично здійснюється в прямому сенсі катування підозрюваного. При неодноразовому здійсненні зауважень слідчому, щодо порушення права на захист підозрюваного, слідчий належним чином не реагував, і на даний час продовжуються візити невідомих осіб і висловлення погроз на адресу ОСОБА_4 . На даний час підозрюваний ОСОБА_4 фактично утримується у ІТТ, при наявності можливості поміщення до ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", жодних слідчих дій не проводиться, слідчий не може вказати, які саме слідчі дії мають бути проведені із підозрюваним. Тому, ОСОБА_3 у скарзі просить: зобов`язати уповноваженого слідчого, у кримінальному провадженні №0000286, забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 , шляхом переведення його із ІТТ до ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

В судове засідання ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги у його відсутності, слідчий та прокурор не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних матеріалів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0000286, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

За приписами ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За результатами вивчення клопотання захисника ОСОБА_3 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що ОСОБА_4 тримається під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України. Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Матеріали кримінального провадження свідчать, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2023 р. відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 25 березня 2023 року включно.

При цьому, у клопотанні захисника не заперечується факт тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою на підставі рішення компетентного суду, в порядку КПК України.

Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 тримається під вартою на підставі вмотивованого рішення суду про застосування запобіжного заходу, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Тобто, особи, щодо яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мають триматись у слідчих ізоляторах і лише в окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, такі особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Під слідчими (розшуковими) діями, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, розуміють дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Перелік конкретних слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій міститься у главах 20, 21 розділу III «Досудове розслідування» КПК України.

В наявному у матеріалах кримінального провадження листі, адресованому начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», старший слідчий Мороз ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області просив видати конвою підозрюваного ОСОБА_4 для поміщення його до Хмельницького ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області, у період з 30.01.2023 року, терміном на 3 доби.

Згідно з інформацією, наданою начальником ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», №1086 від 03.02.2023 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримається в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» з 27.01.2023 р. на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2023 р.

На сьогоднішній день відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 безпідставно тримався в ізоляторі тимчасового тримання. В діях уповноважених осіб ІТТ з приводу тримання ОСОБА_4 в Хмельницькому ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області протягом строку, який не перевищив 3 доби, не вбачається порушень, оскільки таке тримання здійснювалось на законних підставах, а саме за наявності: ухвали слідчого судді про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та рішення (розпорядження) слідчого про переведення ОСОБА_4 з СІЗО до ІТТ.

Слідчий суддя вважає передчасним аргумент захисника про безпідставність переведення ОСОБА_4 з СІЗО до ІТТ, через те, що проведення із його підзахисним слідчих дій, не узгоджувалось із захисником, оскільки відповідно до норм діючого КПК України, не всі слідчі дії проводяться гласно.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду скарги ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», тобто наразі відсутній предмет оскарження, тому скарга захисника ОСОБА_3 , в якій захисник просив зобов`язати слідчого забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 , шляхом переведення останнього із ІТТ до ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 110, 206, 309 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою, у кримінальному провадженні № 0000286, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя