Справа № 370/2782/21
Провадження №1-кп/369/1043/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0000448 від 13 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. КрасносілкаЧуднівського району Житомирської області, який має вищу освіту, не одружений, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ірпінського міського суду Київської області від 31.07.2017 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 296, ч. ст. 127, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, звільнений 07.06.2018 з Бориспільської ВК № 119 на підставі ухвали Бориспільського міського суду Київської області від 30.05.2018 з заміною на виправні роботи на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів з утриманням 20 % доходів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні на обговорення поставлено клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки закінчується двомісячний строк, визначений попередньою ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні у цій справі, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор обґрунтовував своє клопотання, зокрема, відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також тим, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, не став на шлях виправлення, оскільки обвинувачується зокрема й у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України в період відбуття виправних робіт, а також у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, маючи непогашену судимість.

Потерпіла клопотання прокурора підтримала в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив з підстав необґрунтованості доводів прокурора щодо ризиків, які продовжують існувати у справі, та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю. Захисник зазначив, що ризик впливу на свідків та потерпілих не підтверджений жодними доказами, при цьому зазначав, що не є обґрунтованими доводи прокурора про те, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті разом із потерпілим ОСОБА_7 , оскільки останній відсутній за місцем свого проживання. Крім того вказував, що обвинувачений ОСОБА_5 не допускав порушень під час перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання. Також вказував, що лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому не може бути підставою для продовження тримання останнього під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника в повному обсязі та проти клопотання прокурора заперечив з підстав необґрунтованості належними доказами заявлених ризиків. Крім того, вказував про наявність у нього міцних соціальних зв`язків (дружини, неповнолітньої дитини та батьків похилого віку), а також відсутність у нього необхідності у переховуванні від суду. Обвинувачений зазначав також про необґрунтованість повідомлених йому підозр посилаючись на відсутність достатніх і допустимих доказів у справі.

Суд, вивчивши наявні матеріали, вислухавши думку учасників процесу, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В обґрунтування наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів та відсутності сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема й у вчиненні особливо тяжкого злочину, маючи непогашену судимість, тому приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що об`єктивно доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним в інкримінованих йому злочинах, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, суд вважає, що існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, допит яких у цій справі ще не проведено, з огляду на стадію розгляду справи. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Суд дійшов висновку, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить, у тому числі, з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема домашнього арешту, оскільки оцінивши наявні в провадженні докази на підтвердження доводів обвинуваченого про наявність у останнього сталих соціальних зв`язків (зокрема дитини, дружини та батьків похилого віку), гарантованого місця проживання, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, щодо посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішується судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів до 19 березня 2023 року включно без альтернативи внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1