Справа № 369/313/23
Провадження №1-кс/369/143/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами кримінального провадження №0000087 від 12.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ.

Крім того, Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022.

Крім того, Указом Президента України 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022.

Крім того, Указом Президента України 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України № 2500-IX від 15.08.2022.

Крім того, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119- IХ та від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21.11.2022 строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 12.01.2023 близько 04:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , де маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, зайшов до приміщення кімнати в якій відпочивала потерпіла ОСОБА_8 , пересвідчившись, що потерпіла ОСОБА_8 за його діями не спостерігає, взяв мобільний телефон марки «Айфон 13 pro» та поклав до кишені штанів, в які був одягнений.

Після чого, утримуючи при собі мобільний телефон марки «Айфон 13 pro», вартістю зі слів потерпілої ОСОБА_8 45088 гривень, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на вище вказану суму.

Крім того, 12.01.2023 близько 04:00 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_8 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», та згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_8 за № НОМЕР_1 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк», використовуючи належне ОСОБА_8 на правах приватної власності кінцеве комп`ютерного обладнання - мобільний телефон марки «Apple iPhone 13 pro», IMEI1: НОМЕР_2 , із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , належну ОСОБА_8 , з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, неправомірно використовуючи логін ОСОБА_8 , шляхом незаконного відновлення паролю-доступу користувача, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої в зазначеній автоматизованій інформаційній системі, яка в ньому оброблювалась, а саме в частині розміру коштів, наявних на картковому рахунку потерпілої, яка на той момент була у розмірі 250000 гривень, які ОСОБА_6 перерахував на інший картковий рахунок, яким володів, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди у сумі 250000 гривень.

13.01.2023 року неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим було затримано в порядку ст. 208 КПК України. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме: протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протокол прийняття заяви, протокол допиту потерпілої, постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, інші докази у своїй сукупності.

Таким чином, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь Донецької області, українець, громадянин України, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасового проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання встановленим під час здійснення досудового розслідування ризикам, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 полягає в тому, що останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;та у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, тобто у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, за яке законом передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, а отже під страхом реальності покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, органом досудового розслідування не встановлено, що у ОСОБА_6 наявні міцні соціальні звязки на території України. Так, органу досудового розслідувння стало відомо, що мати неповнолітнього ОСОБА_6 перебуває за кордоном, а саме: в Німеччині. Батько неповнолітнього підозрюваного перебуває в м. Маріуполь, тобто на окупованій наразі території України. Крім того, сам підозрюваний ОСОБА_6 тривалий час перебував за кордоном та останні два тижні проживав в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, а в момент затримання перебував у Волинській області для подальшого перетину кордону. Отже, враховуючи викладене, ОСОБА_6 , може переховуватись від органу досудового розслідування.

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Так, оцінюючи ризик втечі з позиції ЄСПЛ, слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду злочинів. Цинізм інкримінованих йому дій полягає у тому, що протиправні дії він вчинив щодо своєї знайомої, яка розповіла йому про те, що гроші, які вона має на банківському рахунку належать її батькові, який є військовослужбовцем і наразі перебуває у полоні. Мати потерпілої знаходиться в м. Маріуполь, тобто на окупованій території. Нехтуючи будь-якими нормами моралі та співчуття, ОСОБА_9 заволодів майном потерпілої, знаючи про складну життєву ситуацію, яка склалася у останньої.

Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_9 може впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, необхідно зазначити, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про місце проживання потерпілої, оскільки сам проживав у неї вдома, та знайомий з потерпілою протягом останніх 12 років, може незаконно впливати на неї, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, користуючись при цьому міжособистісними відносинами з останньою. Обґрунтовуючи наявність і ступінь ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення враховує, що згідно із п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

На підставі викладеного сторона обвинувачення дійшла до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку із не проведенням у судовому засіданні допиту потерпілої.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу та засобів для існування, не має постійного місця проживання на території України, міцних соціальних звязків, а отже підозрюваний в подальшому може знову вчинити кримінальне правопорушення.

Слід зазначити також, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому соціальні наслідки та можлива суспільна реакція виправдовує необхідність попереднього ув`язнення підозрюваного. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Органом досудового розслідування обгрунтовано наявність трьох ризиків, які свідчать про те, що застосування більш мякого запобіжного заходу буде не в змозі запобігти всім зазначеним вище ризикам.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного корисливого тяжкого злочину, максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком до 8 років, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище викладене, слідчий просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасового проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі - арештному домі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний, його законний представник та захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили суд застосувати міру запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, докази свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про держбюджет» на 2023 рік розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць планується в розмірі з 1 січня 2023 року - 2684, 00 гривень.

Враховуючи викладене визначити розмір застави для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 30 * 2684 гривень = 80 520 гривень ( вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Крім того, у разі внесення застави підозрюваним відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, вбачається необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучається із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,184,193,194,196,197,202,205,309 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого середню освіту, зі слів раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , без постійного місця проживання, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор», строком на 59 діб, тобто до 13 березня 2023 року (включно).

Одночасно визначити розмір застави для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 30 * 2684 гривень = 80 520 гривень ( вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучається із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати п`ятдесят вісім днів, і закінчується 13 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16 січня 2023 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1