УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі за заходами відеоконференцзв`язку за засобом відеофіксації судове засідання за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, щодо вирішення питання доцільності продовження запобіжного заходу,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.02.2023 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено до 15.04.2023.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити відносно ОСОБА_6 тримання під вартою, посилаючись на обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину, вина у вчиненні якого підтверджується у повному обсязі сукупністю зібраних доказів, а санкція статті за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. Мотивувала свою позицію тим, що обвинувачений засуджений за попереднім вироком до обмеження волі, має можливість переховуватись від суду, продовжити незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, та, з урахуванням даних, що характеризують особу винного, є достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, та на теперішній момент не зменшились і продовжують існувати й застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить їх запобіганню.

Обвинувачений ОСОБА_6 , якого підтримав захисник ОСОБА_4 , не заперечували проти продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші учасники справи також заперечень не висловили.

Заслухавши думку учасників по справі, суд приходить до наступного.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього кодексу.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в період іспитового строку, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, не працевлаштований, отже не має постійного джерела прибутку, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, засуджений до покарання у виді обмеження волі за інший злочин.

По справі не закінчено судове слідство, не допитаний експерт за обставинами спричинення тілесних ушкоджень,що в подальшому може потягнути вирішення ряду клопотань.

Крім того, суд враховує можливість обвинуваченим перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від слідства, оскільки тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може негативно вплинути на хід подальшого судового розгляду, тобто наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доказів які б спростовували вищевказані ризики та надавали можливість обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід суду не надано.

Вказані ризики наразі залишаються реальними і триваючими, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, у зв`язку з чим суд, керуючись вимогами ч.3 ст.331 КПК України, вважає за доцільне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Луцькому слідчому ізоляторі строком на шістдесят днів.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» продовжити до шістдесяти днів, тобто до 10.06.2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_8