Справа № 703/3492/22

УХВАЛА

11 листопада 2022 року м. Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який навчається на 1 курсі ДНЗ Центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
встановив:
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами.
Застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зазначила, що неповнолітній ОСОБА_5 хоча раніше не судимий, разом з тим відносно останнього до суду направлено два кримінальні провадження, які на даний час перебувають в провадженні та на розгляді суду. Так, 30 травня 2022 до Смілянського міськрайонного суду з обвинувальним актом направлено провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та 28 липня 2022 року до Смілянського міськрайонного суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру направлено провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України. Рішення по вказаних кримінальних провадженнях на даний час не прийнято. Відтак, слідчий наголошує, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що відносно нього в суді розглядаються кримінальні провадження за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 259 КК України та розуміючи реальність застосування відносно нього санкцій, передбачених вищевказаними статтями, не проаналізував свою неправомірну діяльність та на шлях виправлення не став, умисно вчинивши новий тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Слідчий також вказує, що під час досудового розслідування вищевказаних кримінальних проваджень за вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які на даний час перебувають на розгляді в Смілянському міськрайонному суді, останньому будо обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак підозрюваний ОСОБА_5 не виконував покладені на нього ухвалою слідчого судді обов`язки та без дозволу слідчого і прокурора залишав м. Сміла Черкаської області та виїжджав до м. Кривий Ріг.
При вирішенні вказаного клопотання слідчий просила врахувати схильність неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень та існування ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, вказує, що перебуваючи на волі під тягарем кримінальної відповідальності за вчинений злочин, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане слідчим клопотання, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню.
Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечив та просив обрати його підзахисному інший менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки вважає, що стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України значно перебільшено. Зауважив, що його підзахисний є неповнолітнім, має постійне місце проживання, проживає разом з бабусею ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги, в свою чергу ОСОБА_11 допомагає бабусі у побуті. Зазначив також, що його підзахисний навчається у ДНЗ «Смілянський ЦППРК» з метою отримання виробничої професії, також за програмою проходить шкільне навчання для отримання атестату про повну загальну освіту, тому має і надалі необхідність приймати участь у навчальному процесі, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно. Вказане свідчить про те, що останній має міцні соціальні зв`язки. Крім того вказав, що його підзахисний щодо розкаявся у вчиненому, активно сприяє розслідуванню у справі. Вказав також, що ОСОБА_5 неодноразово перебував на лікуванні у Черкаській обласній психіатричній лікарні та за попередніми висновками лікарів психіатрів має психічні відхилення і потребує примусового лікування, тому у даному провадженні необхідно проведення психіатричної експертизи. Запевнив, що його підзахисний за першою вимогою під час розслідування прибував і надалі буде прибувати до слідчого, прокурора та суду, а свідків та інших учасників справи не тиснув і тиснути не буде, зобов`язується активно сприяти розслідуванню справи. Відтак, своєю поведінкою зможе довести обґрунтованість довіри до нього, відсутність ризиків, та просив застосувати до нього менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, що також дозволить його підзахисному продовжувати навчання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та підтримали думку захисника.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.
Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відповідно до мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року, тримання під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого часу. Відповідно до правил забороняється введення обмежень щодо такої особи, в яких немає безпосередньої необхідності з точки зору цілей затримання або усунення перешкод для ходу розслідування чи здійснення правосуддя, або підтримання безпеки і порядку в місці затримання.
Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Стаття 492 КПК України передбачені особливості застосування запобіжного заходу до неповнолітнього підозрюваного, обвинуваченого, а саме затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Відправляючи правосуддя у справах щодо неповнолітніх суди повинні керуватися не тільки положеннями КПК України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод дитини, такими як: Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.
Зокрема, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх, закріплені в Конвенції про права дитини 1989 р, наголошують, що попереднє ув`язнення має бути винятковим заходом, якщо справа стосується дітей.
В Правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі 1990 р., у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду і вдаватися до цього у виняткових випадках, усіляко прагнучи застосування альтернативних заходів.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосудця щодо неповнолітніх (1985 р.), так званих «Пекінських правил», тримання неповнолітнього під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу та за можливості замінюється іншими альтернативними заходами (правило 13.1 та 13.2).
Пунктом 4 ч.1 ст. 178 КПК України встановлено, що під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Згідно диспозиції ч.4 ст. 185 КК України, кримінальна відповідальність за даною статтею настає у разі вчинення крадіжки, вчиненої у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX введено воєнний стан на всій території України.
На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ(зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
28 жовтня 2022 року старшим слідчим відділу поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру, яке погоджене прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до якого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, які викладені у клопотанні слідчого. Цього ж дня повідомлення про підозру вручено підозрюваному ОСОБА_5 за участі його законного представника та захисника.
До клопотання додано копії документів, відомості з яких обґрунтовують підозру ОСОБА_5 , а саме протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 27 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17 жовтня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 20 жовтня 2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 26 жовтня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 15 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 19 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 22 вересня 2022 року.
Слідчий суддя вважає, що прокурором та органом досудового розслідування у відповідності до ст.177-178 КПК України доведено наявність підстав для застосування запобіжного заходу, а також взято до уваги обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та перебуваючи на волі може вчинити нові кримінальні правопорушення. Існування вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що на даний час в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 перебуває кілька кримінальних проваджень за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 259 КК України та незважаючи на це останній підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану.
Крім того, обізнаність підозрюваного про суворість покарання, передбаченого санкцією статті за якою його притягують до відповідальності, не виключає можливість того, що він зможе уникати слідства та суду, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства»: затримання і утримання під вартою може застосовуватися тільки у випадку, коли неповнолітній підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий, прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК. Утримання під вартою має застосовуватися лише у виняткових випадках, як крайній захід, з визначенням якомога більш коротких термінів такого змісту і з забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування або продовження.
Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує вищезазначені дані про особу неповнолітнього підозрюваного. Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 не має офіційних джерел доходу, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що може стимулювати його до втечі. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, схилення їх зміни даних показань, оскільки з такими підозрюваний безпосередньо знайомий, є мешканцями одного населеного пункту.
Слідчий суддя також зважає на обставини вчинення кримінального правопорушення, ставлення підозрюваного до вчиненого кримінального правопорушення, вважає, що будь-які інші запобіжні заходи передбачені ст. 176 КПК не спроможні забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не усувають існування встановлених ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Встановлені обставини, щодо обстановки вчинення неповнолітньою особою тяжкого злочину в умовах воєнного стану, яка супроводжувалась явною зухвалістю до правових норм, суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та моралі. На думку слідчого судді, більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 та не надасть можливості уникнути вищеперелічених ризиків.
За даних обставин, тримання під вартою підозрюваного є виправданим, так як істинні вимоги публічного інтересу в даній справі переважають правило поваги до особистої свободи підозрюваного, тому є достатні підстави для застосування стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 28 грудня 2022 року.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Так, наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, слідчого судді;
3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.
Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Таким чином, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 обрано у залі суду, строк дії запобіжного заходу необхідно рахувати з 11 листопада 2022 року.
Керуючись ст.ст.177-183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 492 КПК України слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - по 28 грудня 2022 року.
Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту негайно у залі суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття підозрюваного під варту.
Визначити розмір застави - 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, слідчого судді;
3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.
Підозрюваний ОСОБА_5 для виконання ухвали слідчого судді, підлягає направленню до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».
Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, його захиснику, законному представнику, слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали проголошено о 14 годині 30 хвилин 15 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1