Справа № 526/2733/22
Провадження № 1-кс/526/799/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Гадяч
слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 12.12.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лазірки, Оржицького району, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, розлучений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 14.16.2011 Лохвицьким районним судом за ст.185 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 29.07.2013 апеляційним судом Полтавської області за ст.187 ч.3, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и л а:

старший слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,вказуючи, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 12.12.2022 близько 17 год. 30 хв., в умовах дії в Україні воєнного стану, запровадженого з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 та строк дії якого продовжено на підставі Указів Президента України №133/22 від 14.03.2022, №259/22 від 18.04.2022, №757/22 від 07.11.2022 (Укази Президента України затверджені Законами України) в м. Гадяч Миргородського району Полтавської області по вул. Дружби, 1, в приміщенні кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які він помітив в гаманці останнього при його розрахунку за придбання товарів в даному торгівельному закладі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що в державі введено воєнний стан, який посилює кримінальну відповідальність за вчинення корисливих злочинів, через кілька хвилин потому, коли ОСОБА_7 залишив приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та прямував додому, ОСОБА_8 наздогнав його на тротуарі по вул. Дружби, м. Гадяч, поблизу будівлі №12-а.
В даному місці ОСОБА_5 з метою безперешкодного незаконного заволодіння майном ОСОБА_7 , шляхом застосування фізичного насильства відносно потерпілого та таким чином подолання можливого його спротиву, наніс удар кулаком по обличчю останнього, від якого той впав на ґрунтове покриття, що межує з тротуаром. Після цього ОСОБА_5 в продовження своїх злочинних корисливих дій сів на тулуб лежачого ОСОБА_7 , наніс йому ще один удар кулаком по обличчю та притиснув потерпілого вагою свого тіла до поверхні землі, чим унеможливив вчинення опору та перешкоджання заволодіння його майном.
Після цього, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном та таким чином власне незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх відкритість для потерпілого, який прохав їх припинити, дістав з внутрішньої кишені ОСОБА_7 , належний останньому гаманець в якому знаходилися грошові кошти у сумі 3500 гривень, котрі викрав та з якими з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Так, за описаних обставин ОСОБА_5 , діючи повторно, вчинивши грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя та матеріальної шкоди у сумі близько 3500 гривень.
Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з урахуванням ризиків визначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив свою причетність до описаних вище подій, однак заперечив правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вказавши, що гаманець у потерпілого викрав таємно під час розмови з ним та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_4 також підтримав позицію ОСОБА_5 , звернувши увагу на можливість примирення з потерпілим та наявність постійного місця проживання.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в провадженні досудового слідства знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12.12.2022 за № 0000642 .

14 грудня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколами огляду, протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим та іншими доказами в своїй сукупності, які встановлені в ході проведення досудового розслідування.

З матеріалів клопотання також вбачається, що ОСОБА_5 постійних законних джерел заробітку немає, як не має і постійного місця проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. На даний час щодо нього на розгляді Гадяцького районного суду перебуває обвинувальний акт за ст.185 ч.4 КК України та у Києво-Святошинському районному суді Київської області за ст. 187 ч.4 КК України. Крім цього, ОСОБА_8 після звільнення з місць позбавлення волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення різного виду правопорушень.

Таким чином, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважати так слідчому судді дають наступні обставини: ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, ніде офіційно не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, після звільнення з місць позбавлення волі вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про відсутність наміру ставати на шлях виправлення.

Розглядаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд не вбачає можливості його застосування, оскільки ОСОБА_8 , як слідує з його ж слів за місцем реєстрації не проживає, іншу адресу постійного проживання назвати не зміг, є обвинуваченим в іншому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 187 КК України, де утримувався під вартою. Під час вчинення даного кримінального правопорушення до нього Києво Святошинським районним судом м. Києва було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, починаючи з 05.12.2022 року до 05.02.2023 року включно та заборонено залишати місце свого проживання квартиру АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. наступного ранку. Вочевидь, умови домашнього арешту були ним порушені, оскільки на момент затримання 0 23 год.55 хвилин він знаходився в м. Гадяч.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідча суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

При обранні міри запобіжного заходу враховую також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, їх тяжкість та особу підозрюваного, вважаю, що є достатньо підстав вважати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним в інкримінованому злочині, відсутності міцних соціальних зв`язків за місцем проживання та вважає, що застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки,тому з метою присікти злочинну діяльність та для забезпечення виконання процесуальних рішень ОСОБА_5 слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим враховую, що злочин вчинений із застосуванням насильства, тому не вбачаю підстав для визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України

Керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 12.12.2022 - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає 60 днів та закінчується 9 лютого 2022 року о 23 годині 55 хвилин.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення, а підозрюваному з часу отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1