Справа № 522/2183/23
Провадження № 1-кп/522/954/23
УХВАЛА

28 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянуши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченої у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченої у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ьч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_14 , оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_14 у вигляді цілодобового домашнього арешту підлягає задоволенню.

Пунктом 38 рішення ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 р. (заява № 1291/03) передбачено, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як зазначено у рішенні по справі «Хайредінов проти України» (Заява № 38717/04), «Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі «Шишков проти Болгарії» (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги)».

Крім того, у вказаному рішенні, зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення доведено підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. «с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвала про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_14 та особу обвинуваченої, обставини, зазначені прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу, є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема, можливого переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні існують, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання в м. Одеса буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.

Таким чином, суд вважає можливим продовжити обвинуваченій ОСОБА_14 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї обов"язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 195, 202, 314, 315 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_14 обов`язки, строком на 60 діб, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту та адреси, за якою він відбуває домашній арешт без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Контроль за ухвалою суду про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту доручити працівникам органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_14 .

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_1