Справа № 755/7107/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001123 від 11 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з неповною загальною середньою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше судимий:

10 січня 2012 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців та звільнений у 2015 році умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 3 дні;

27 січня 2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

10 квітня 2021 року приблизно о 23 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_3 , разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , палили багаття. У цей час до них підійшли працівники патрульної поліції, які прибули на виклик за вказаною адресою на службовому автомобілі марки «Шкода», моделі «Рапід», д.н.з. НОМЕР_1 , у складі екіпажу «Рубін 404», а саме: інспектор роти 3 полку 2 батальйону 1 УПП №2 ОСОБА_7 спільно з інспектором роти 3 полку 2 батальйону 1 УПП № 2 ОСОБА_12 . Підійшовши до даних осіб, з метою припинення правопорушення ОСОБА_12 зробив усне зауваження та попросив загасити багаття. Вищевказані особі поводили себе неадекватно та не реагували на зауваження та законні вимоги працівників патрульної поліції.

Після чого ОСОБА_4 , який лежав на землі, піднявся і почав грубо висловлюватись нецензурною лексикою, повідомивши патрульним, щоб вони самі загасили багаття. У цей час у нього виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу.

Реалізуючи свій злочинний намір та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до багаття, взяв в руки частину палаючої колоди, кинув у ОСОБА_7 , зачепивши при цьому ліву частину передпліччя.

У той час, коли поліцейські, виконуючи покладені на них обов`язки з охорони громадського порядку, намагалися заспокоїти та затримати ОСОБА_4 , оскільки той агресивно поводився, ОСОБА_4 став вчиняти активну фізичну протидію здійсненню працівниками правоохоронного органу обов`язків, а саме почав чинити активний опір, зваливши на землю ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 схопив його за праву ногу і почав кусати. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 вхопив поліцейського ОСОБА_7 за ліву руку і вкусив за мізинець. Продовжуючи далі вчиняти активну фізичну протидію здійсненню працівниками правоохоронного органу обов`язків, вхопивши поліцейського ОСОБА_7 вкусив його за середній палець правої руки.

У результаті отриманих тілесних ушкоджень від протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 було доставлено до КМКЛ ШМД та надано медичну допомогу.

При проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 042/1-204-2021, виявлені наступні тілесні ушкодження: на тильній поверхні правої кисті в проекції дистального-міжфалангового суглобу 3-го пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції дистального міжфалангового суглобу 5-го пальця, на задній поверхні правої гомілки у нижній третині. Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень свідчать про те, вони утворилися від 3-х дій тупого (тупих) предмету (предметів), не виключається внаслідок укусу людиною, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 10 квітня 2021 року, як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочину. Пояснив, що 10 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_3 відпочивав разом з друзями, вживали алкогольні напої. Коли під`їхали працівники поліції та зробили зауваження, то він почав висловлюватись нецензурно. Спочатку він не розумів, хто це, а потім побачив, що це працівники поліції. Тоді кинув у них головешку, та напав, вкусив потерпілого ОСОБА_7 за що йому дуже соромно. Попросив вибачення у потерпілого, був у стані алкогольного сп`яніння і дуже шкодує про такий вчинок.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у тому, що він умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 345 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце реєстрації у Черкаській області та місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відносяться до категорії нетяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Зважаючи на те, що даний злочин ОСОБА_4 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року.

Також суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року за ч. 2 ст. 296 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 21 листопада 2022 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 651 грн 80 к. за проведення судово-медичної експертизи № 042/1-204-2021 від 13 квітня 2021 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме два DVD-R диски під назвами «Videx», які приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1