КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 16 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , тимчасово вилучене в ході проведення обшуку, за місцем проживання останнього, за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone чорного кольору модель A1660 FCC ID: BC6-E3085A IC: 579C-У3085A; мобільний телефон IPhone чорного кольору з наклейкою «Bemax»; мобільний телефон Lenovo IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем MicroSD 1 GB.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року скасувати, постановити ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Представник вважає вказану ухвалу незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що клопотання про арешт майна розглядалося за відсутності власника майна чи його представника, а копію оскаржуваного рішення суду отримано 05 грудня 2022 року.

Вказує, що слідчим суддею надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, мобільного телефону шляхом зняття інформації. Проте, згідно з матеріалами клопотання до проведення обшуку відповідний спеціаліст не залучався. Також, не дивлячись на те, що ОСОБА_6 не заперечував проти зняття інформації з його мобільних телефонів, така інформація під час проведення слідчої дії не була скопійована, будь-які відомості про перешкоди або неможливість копіювання відсутні.

На переконання представника, посилання у клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді на те, що в мобільних телефонах начебто містяться якісь абстрактні відомості, які можуть бути доказом у кримінальному провадженні, не може бути достатньою підставою для вилучення та арешту майна, зважаючи на п. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України, а відповідно до ч. 4 ст. 99 КПК України копії інформації, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Звертає увагу на тому, що слідчим суддею не вказано, якими саме потребами досудового розслідування обґрунтовується накладення арешту на особисті речі ОСОБА_6 та які завдання досудового розслідування можуть бути виконані в результаті такого арешту.

На думку представника, слідчим суддею не дотримано вимог статей 94, 98, 132, 170, 171, 173 КПК України під час розгляду клопотання прокурора.

Крім цього, представник зазначає, що належним чином не була повідомлена про надходження до суду клопотання про арешт майна та щодо стану його розгляду.

Також представник вказує, що ОСОБА_6 , як на момент подання і розгляду клопотання про накладення арешту на майно, так і станом на сьогоднішній день, не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Вважає, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які докази, які вказували б на протиправні чи неправомірні дії ОСОБА_6 , а також докази, які б вказували на існування події кримінального правопорушення як такого.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання завчасно проінформовані. Від представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутності учасників, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з матеріалами судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002286 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом тривалого часу група осіб, за попередньою змовою між собою, в порушення правил використання надр, організували на території ряду земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», які знаходяться між селами Тарасівка та Крюківщина Київської області, незаконне видобування корисних копалин (піску) місцевого значення у великих розмірах шляхом зняття пухкого розкриву за допомогою гусеничного екскаватора LIUGONGCLG922E за відсутності будь-яких дозвільних документів, зокрема, спеціального дозволу на користування надрами, який видається Державною службою геології та надр України. Окрім того, встановлено, що гусеничний екскаватор марки та моделі LIUGONG CLG922E, 2019 року випуску, зареєстрований за ТОВ «Петраграніт», засновником якого є ОСОБА_8 . В подальшому видобутий пісок транспортується автосамоскидами та відвантажується на земельні ділянки, які використовуються в якості майданчику для реалізації сипучих будівельних матеріалів, зокрема, на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:002:0009, :01:005:5078, :03:006:5051, :10:001:0027, :06:027:0026. Фактичну діяльність, пов`язану з незаконним видобутком піску контролюють ОСОБА_6 , який є засновником ТОВ «Петрабуд», та ОСОБА_9 , який є керівником та засновником ТОВ «Нерудбудпостач», які, в свою чергу, до протиправної діяльності залучили ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

15 листопада 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон IPhone чорного кольору модель A1660 FCC ID: BC6-E3085A IC: 579C-У3085A; мобільний телефон IPhone чорного кольору з наклейкою «Bemax»; мобільний телефон Lenovo IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем MicroSD 1 GB.

17 листопада 2022 року начальник відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт вказаного майна, вилученого за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимага, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В матеріалах, долучених до клопотання про арешт майна, відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на тимчасове вилучення згаданих мобільних телефонів, флеш-накопичувача, відсутні докази на підтвердження, що надання мобільних телефонів та флеш-накопичувача разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або що такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення.

При цьому, колегія суддів враховує те, що згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва про надання дозволу на проведення обшуку, у разі необхідності, слідчий мав право здійснити копіювання інформації з флеш-накопичувача та мобільних телефонів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були відсутні підстави для арешту вище вказаного майна.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone чорного кольору модель A1660 FCC ID: BC6-E3085A IC: 579C-У3085A; мобільний телефон IPhone чорного кольору з наклейкою «Bemax»; мобільний телефон Lenovo IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем MicroSD 1 GB, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 , тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone чорного кольору модель A1660 FCC ID: BC6-E3085A IC: 579C-У3085A; мобільний телефон IPhone чорного кольору з наклейкою «Bemax»; мобільний телефон Lenovo IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем MicroSD 1 GB, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/32540/22-к Справа №11-сс/824/471/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1