Справа № 553/6091/22
Провадження № 1-кс/553/1604/2022
У Х В А Л А

Іменем України

16.11.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000516 від 09.06.2022,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000516 від 09.06.2022.
З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.06.2022 до ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 щодо того, що 03.03.2022, у період часу з 11:44 до 12:52, за адресою: м. Харків, в`їзд Ващенківський, 4, невстановлена (-ні) особа (-би), таємно, незаконно заволоділа (-ли) транспортним засобом «SUZUKI GRAND VITARA», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », 2006 року випуску, ідентифікаційний номер ТЗ « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинила (-ли) останній матеріальну шкоду.

За вказаним фактом 09.06.2022 СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області розпочато кримінальне провадження № 0000516, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

З метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, найскорішого розкриття кримінального правопорушення, встановленні істини по справі та відшукування викраденого транспортного засобу, а також притягнення винних до відповідальності, виникла необхідність у накладенні арешту на викрадений транспортний засіб.

Беручи до уваги викладене вище, а також неможливість встановити місце знаходження викраденого транспортного засобу в інший спосіб та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «SUZUKI GRAND VITARA», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », 2006 року випуску, ідентифікаційний номер ТЗ « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде визнаним як речовий доказ та має суттєве значення для виявлення причетних до вказаного злочину осіб, відшкодування матеріальних збитків потерпілому та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного та всебічного розгляду кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, надали суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, у якій просить проводити судове засідання без її участі, проти накладення арешту на транспортний засіб не заперечувала.
Відповідно до положень ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ч. 7 ст. 237 КПК України, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядком, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом, знаряддям чи доказом вчинення злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий, за погодженням з прокурором, звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до частини 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання вбачається, що на час подання клопотання транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідна постанова слідчого до клопотання не додана. Отже, у клопотанні не доведені мета та правові підстави для арешту майна відповідно до положень статті 170 КПК України, та необхідність такого арешту.

Керуючись ст. ст. 167, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .