Справа № 331/3473/22
Провадження № 1-кп/331/459/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_5 (у режимі ВКЗ)

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконфернцзв`язку у судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 08.08.2022 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за час перебування справи у суді не зменшилися та не зникли, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження наявності ризиків посилається на тяжкість покарання, відсутність постійного джерела легального заробітку, та характер інкримінованого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства для придушення волі потерпілого для заволодіння його майном. Також прокурор зазначила, що інкримінований злочин вчинений обвинуваченому під час не відбутого іспитового терміну.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про проведення судового засідання повідомлявся належним чином, під час допиту у попередньому судовому засіданні зазначав, що у судових засіданнях брати участь не має бажання, покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив про необґрунтованість підозри відносно нього. Зазначив про те, що допитаний у судовому засіданні потерпілий його не впізнав. Пояснив, що мобільний телефон він брав у цій квартирі у які проживає потерпілий, однак у молодого хлопця (ровесника обвинуваченого). Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою квартири, яка належить його бабусі, про що надав суду відповідні копії документів щодо права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Зазначив, що сам зацікавлений у розгляді кримінального провадження, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде адекватним. Також вказав, що повинен забрати із будинку дитини « ОСОБА_6 » свого сина.
Захисник проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила. Зазначила про те, що домашній арешт зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. У обвинуваченого стійкі соціальні зв`язки, членами його сім`ї є бабуся та син, обвинувачений буде проживати із ними. Щодо доводів прокурора відносно того, що її підзахисний може приховуватись від суду та органів досудового слідства, то зазначила, що це лише припущення. Звернула увагу на той факт, що допитаний у судовому засіданні потерпілий, обвинуваченого не впізнав, що дає підстави обґрунтовано стверджувати про невинуватість ОСОБА_4 у вчинення інкримінованого злочину.
Судом встановлені наступні обставини.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із посиланням на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із підтвердженням ризиків, передбачених . 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з огляду на те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) вчинить інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку («Бузаджи проти Республіки Молдова [ВП]» (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), § 88; «Тирон проти Румунії» (Tiron v. Romania) § 37; «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), § 59; «Пірузян проти Вірменії» (Piruzyan v. Armenia), § 94). Існування таких ризиків має бути належним чином обґрунтовано органами влади, і обгрунтування з цих питань не можуть бути абстрактними, узагальненими або стереотипними («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 222). Однак, ніщо не перешкоджає національним судовим органам підтримати підстави або включити посилання на конкретні факти, наведені органами, які подали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (там само, § 227)
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом. Крім того, обвинувачений під час розгляду клопотання пояснив, що дійсно заволодів мобільним телефоном, у квартирі де проживає потерпілий, однак обставини були іншими.
Наявність ризику переховування підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину, той факт, що під час його ймовірного вчинення знаходиться у межах випробувального терміну, призначеного вироком суду, який набрав законної сили. Також, Крім того, пояснення обвинуваченого про наявність у нього стійких соціальних зв`язків є сумнівними, наявність місця проживання за адресою місця мешкання бабусі є відмінною від місця реєстрації, пояснення обвинуваченого свідчать про те, що місце проживання він змінює часто, а дитина, у вихованні якої він бажає брати участь, знаходиться на утриманні у державній установі. Суд також звертає увагу на той факт, що під час встановлення анкетних даних обвинуваченого, він зазначав про перебування у фактичних шлюбних відносинах, однак жодних пояснень щодо місця проживання дружини не надав.
Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд враховує характер самого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства та проникненням до житла потерпілого, а також той факт, що свідки не допитані у судовому засіданні. Оцінюючи цей ризик, суд також враховує поведінку обвинуваченого під час допиту потерпілого. З огляду на ці обставини, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є високим.
Про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення свідчить наявність у обвинуваченого непогашених судимостей, у тому числі і за особливо тяжкі злочини, а також той факт, що інкримінований злочин вчинений під час іспитового строку за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за вчинення корисливого кримінального правопорушення. Такі обставини свідчать про схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання суд враховує наступне.
Дійсно, стороною захисту суду були надані документи, що квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_7 . Згідно технічного паспорту, вказана квартира є однокімнатною. Обвинувачений під час розгляду клопотання пояснив, що ОСОБА_7 це його бабуся, якій він постійно допомагав до затримання.
Однак, суду не надано жодних доказів, що ОСОБА_7 не заперечує проти застосування до обвинуваченого за місцезнаходженням її квартири запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, особливо враховуючи той факт, що квартира є однокімнатною. Також, стороною захисту не надано жодних доказів щодо того, хто буде забезпечувати обвинуваченого їжею та іншими предметами першої необхідності у разі перебування його під домашнім арештом.
З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.
На підставі вищевикладеного зважаючи на той факт, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 27 січня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 01 грудня 2022 року о 15-00годині.

Суддя: ОСОБА_1