В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1083/22

24 січня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000071 від 12 вересня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

10 вересня 2022 року о 19 годині 00 хвилин на подвір`ї домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , між жителем вказаного господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого останній вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_5 удари руками по обличчю, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці справа, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

По справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. та 8 000 грн. витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованого йому кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Цивільний позов визнав частково, заявив, що згоден сплатити потерпілому моральну шкоду у розмірі 3 000 - 5 000 грн., оскільки заявлений у позові розмір моральної шкоди вважає необгрунтованим. Також не згоден платити потерпілому понесені ним витрати на правову допомогу, вважає, що потерпілий сам повинен сплачувати послуги адвоката.

Дав показання, що на його думку потерпілий ОСОБА_5 сам спровокував зазначений конфлікт. Так потерпілий є колишнім хлопцем його дружини. Раніше вона проживала з потерпілим, але сумісне життя у них не склалось. Після того, як дружина стала проживати з ним, потерпілий став переслідувати її, намагаючись перешкодити їх подружньому життю. Так останній на своєму авто вночі коли немає свідків, перегороджував дорогу його автомобілю, підрізав авто дружини чим провокував створення аварійної ситуації. Із-за цього з потерпілим склались особисті неприязні відносини. Вказаний конфлікт триває вже більше року. Після таких чергових дій потерпілого, він вирішив поїхати до останнього додому, щоб провести з ним розмову з приводу його неправомірних дій. 10 вересня 2022 року о 19 годині 00 хвилин він на своєму авто під`їхав до домоволодіння по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння під час розмови з потерпілим, він умисно наніс останньому удар рукою в область голови та не виключає, що міг спричинити потерпілому зазначені тілесні ушкодження. Батьків потерпілого він не ображав, хоча погрози потерпілому висловлював.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним діяння, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив обсяг досліджуваних доказів, лише дослідженням доказів на обгрунтування цивільного позову, а саме: допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , висновок судово-медичного експерта №542 від 30 вересня 2022 року, консультативний висновок спеціаліста-нейрохірурга КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_8 від 15 вересня 2022 року, відеозапис зроблений свідком ОСОБА_7 та протокол перегляду вказаного відеозапису від 14 жовтня 2022 року, крім того матеріалів обгрунтування понесених потерпілим витрат на професійну правничу допомогу, даних щодо місця зберігання речових доказів та даних що характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як кримінальний проступок, обвинувачений раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують його покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією статті, за якою кваліфіковано його діяння.

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами внесеними постановою N 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені доводи позивача ОСОБА_5 частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_5 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є умисним.

Обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому та примирення з ним.

Також суд враховує, що потерпілому завдано тілесні ушкодження, що спричинили йому фізичний біль, душевні страждання, однак не потребувало тривалого часу для його відновлення.

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_5 моральної шкоди внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та заподіянням такої шкоди потерпілому.

Разом з тим, суд вважає, що потерпілий не обґрунтував належним чином розміру моральної шкоди, заявленого ним у цивільному позові.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 встановлено, 10 вересня 2022 року йому подзвонив обвинувачений та повідомив, що приїде «розібратись», чому він переслідує його дружину. Приблизно о 19 годині, до його домоволодіння під`їхав ОСОБА_4 . Далі у них виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_4 наніс йому удари руками в область голови. Після спричинення тілесних ушкоджень він звертався за медичною допомогою, але документи на підтвердження цих обставин не зберіглися в медичних закладах лікування він не проходив. Близько 5 днів перебував дома, оскільки погано себе почував. Крім того, обвинувачений під час конфлікту ображав його батьків нецензурними словами, погрожував йому особисто, що також спричинило моральні страждання. Вказаний конфлікт тривав від 2 до 10 хвилин. Після цього він звернувся до поліції, приймав участь у слідчих діях, судових засіданнях, що також спричинило йому додаткові моральні страждання.

Свідок ОСОБА_7 дав показання, що 10 вересня 2022 року у вечірній час він їхав до вуйка - ОСОБА_9 та на території домоволодіння побачив конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке знав на відео свого мобільного телефону.

З дослідженого судом відеозапису, здійсненого свідком ОСОБА_7 10 вересня 2022 року та протоколу перегляду відеозапису від 14 жовтня 2022 року, вбачається, що тривалість відеозапису становить 5 хвилин. На відео зафіксовано подвір`я перед житловим будинком в АДРЕСА_2 та конфлікт між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з іншої. На території домоволодіння перебувають ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , а ОСОБА_11 намагається через ворота зайти у двір. Після того як він заходить між ними відбувається словесний конфлікт. Під час цього ОСОБА_16 раптово підбігає до ОСОБА_17 та замахується рукою для удару. При цьому погрожує останньому. Далі ОСОБА_16 хапає за одяг ОСОБА_17 та штовхає його. Після чого знову йому погрожує.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста лікаря-нейрохірурга КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 15 вересня 2022 року у ОСОБА_5 під час огляду виявлена поверхнева травма волосистої частини голови, неуточнена. Забій м`яких тканин голови у лобно-скроневій ділянці справа та ділянці обличчя справа(а.с.38).

Згідно висновку експерта N2542 судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 проведеної з 13 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження садно в лобній ділянці справа, яке утворилося від дії тупого твердого предмету, могло утворитися, як при нанесені удару тупим твердим предметом, в зазначену ділянку тіла та і при ударі цією ділянкою тіла до такого предмета та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, можна думати, що ОСОБА_5 було спричинено не менше одного удару у ділянку голови справа. Встановлений діагноз лікарем-нейрохірургом «Поверхнева травма волосистої частини голови, неуточнена. Забій м`яких тканин голови у лобно-скроневій ділянці справа та ділянці обличчя справа», об`єктивними судово-медичними даними під час огляду в Обласному бюро судово-медичних експертиз не підтверджено, а тому в судово- медичних підсумках не враховується (а.с.37).

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 10000 грн. В іншій частині позовні вимоги потерпілого є недоведеними.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 просив суд стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн., надав суду копію Договору 49/2022 від 02 листопада 2022 року про надання професійної правничої допомоги, квитанція до прибуткового касового ордеру №01/49/2022 від 23 січня 2023 року, згідно якого розмір витрат складає 8 000 грн., а також надав суду розрахунок витрат №01/49/2022 від 20 січня 2023 року та акт №01/49/2022 про надання правових послуг від 23 січня 2023 року, що відповідає вимогам ст. ст. 91,118,124 КПК України та ст. 59 Конституції України, а тому позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

Речові докази по справі:

1)консультаційний висновок спеціаліста лікаря-нейрохіріга КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 15 вересня 2022 року зберігати в матеріалах судової справи №338/1083/22;

2)DVD-R диск з відеозаписом допиту у якості свідка ОСОБА_18 від 13 жовтня 2022 року, зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000071;

3)DVD-R диск з відеозаписом зробленим свідком ОСОБА_7 на камеру мобільного телефону зберігати у матеріалах судової справи НОМЕР_1 .

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя