У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022
Справа № 331/4352/22
Провадження № 1-кс/331/1307/2022

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 у кримінальному провадженні , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001070 від 12.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.361 КК України

про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна обгрунтуваши його тим, що в провадженні СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001070 від 12.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що невідомі особи через мережу Інтернет здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних (автоматизованих) мереж.

У результаті проведених слідчих (розшукових) дій отримано інформацію щодо діяльності групи осіб, які шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, отримують доступ до вже існуючих облікових записів користувачів у соціальних мережах, після чого змінюють дані для авторизації та використовують зазначені аккаунти, з метою забезпечення діяльності так званих «ботоферм», які в подальшому можуть використовуватись для просування фейкових аккаунтів та спільнот, розповсюдження фейкової інформації (у тому числі про війну в Україні), а також для проведення протиправних операцій у всесвітній мережі Інтернет.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2022 надано дозвіл на проведення обшуку приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 92 (нежитлова будівля, інв. № 006 (літ. А-2, А), яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою виявлення та вилучення носіїв електронної інформації (флеш-карт будь-якого формату, USB-носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), твердотільних накопичувачах інформації, комп`ютерів, планшетів, ноутбуків, мобільних телефонів, сім - карт операторів стільникового зв`язку тощо), пристроїв та приладів, які забезпечують доступ до локальної мережі всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, у тому числі призначених для з`єднання декількох вузлів комп`ютерної мережі в умовах одного чи декількох сегментів мережі, чорнових записів, GSM-шлюзів, та предметів, які мають безпосереднє значення для встановлення істини у справі.

В ході проведення санкціонованого обшуку вказаного приміщення виявлено та вилучено:

-Перехідники для сім карток операторів стільникового зв`язку без назви, чорного кольору, у кількості 57 штук;

-GSM-модеми без назви зі слотами на 16 сім-карток кожний, сірого кольору, у кількості 33 штуки та дроти живлення до них у кількості 6 штук;

-Стільниковий телефон Google Pixel XL IMEI НОМЕР_1 сірого кольору 1 штука;

-Роутер марки ТР-LINK N300 білого кольору 1 штука;

-VPN роутер марки Linksys RV042 сірого кольору 1 штука;

-Дроти перехідники для GSM-модемів синього кольору у кількості 32 штуки;

-Системний блок чорного кольору з написом Gamemax 1 штука;

-Системний блок без назви чорного кольору з сірою вставкою у кількості 2 штуки;

-SSD накопичувач марки Goodram серійний номер SN:GY5114948 чорного кольору у кількості 1 штука;

-Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 70000 штук;

-Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 8000 штук;

-Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 9000 штук;

Вказане майно було вилучено у вищезазначеному приміщенні, користувачем якого, як було встановлено в ході проведення обшуку, є ОСОБА_8 28.02.1976 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В рамках вказаного кримінального провадження вилучене в ході санкціонованого обшуку майно визнано речовим доказом на підставі ст. 98 КПК України.

На теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладені арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вилучені під час обшуку приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні так як є достатні підстави вважати, що виявлені комп`ютерна техніка та мережеве обладнання здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення і є безпосереднім знаряддям вчинення злочину.

Прохає накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 92 майно, а саме:перехідники для сім карток операторів стільникового зв`язку без назви, чорного кольору, у кількості 57 штук;GSM-модеми без назви зі слотами на 16 сім-карток кожний, сірого кольору, у кількості 33 штуки та дроти живлення до них у кількості 6 штук;стільниковий телефон Google Pixel XL IMEI НОМЕР_1 сірого кольору 1 штука;роутер марки ТР-LINK N300 білого кольору 1 штука;VPN роутер марки Linksys RV042 сірого кольору 1 штука; дроти перехідники для GSM-модемів синього кольору у кількості 32 штуки;системний блок чорного кольору з написом Gamemax 1 штука;системний блок без назви чорного кольору з сірою вставкою у кількості 2 штуки; SSD накопичувач марки Goodram серійний номер SN:GY5114948 чорного кольору у кількості 1 штука; картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 70000 штук; картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 8000 штук; картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 9000 штук. Заборонити будь-кому користуватись та розпоряджатись арештованим майном.

У судовому засіданні прокурор на клопотанні наполягав, прохав його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, суду пояснив, що вказане майно відношення до кримінального провадження не має, не є знаряддям вчинення злочину, а тому не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Долучивши заперечення до матеріалів клопотання.

ОСОБА_9 ,власник майна, підтримав заперечення захисника, пояснивши, що ОСОБА_8 , ніякого відношення до арештованого майна не має, так як працює охоронцем. Під час обшуку працівники поліції не повідомили його як власника про обшук, не викликали до приміщення , не забезпечили право на захист.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, захисника, власника майна, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, та заперечення проти клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З клопотання прокурора про накладення арешту на майно вбачається, що невстановлені особи через мережу Інтернет здійснювали несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних(автоматизованих) мереж.

18.11.2022 в ході обшуку, який проводився в за адресою м.Запоріжжя, вул..Фортечна,92(нежитлова будівля) виявлено та вилучено: перехідники для сім карток операторів стільникового зв`язку без назви, чорного кольору, у кількості 57 штук;GSM-модеми без назви зі слотами на 16 сім-карток кожний, сірого кольору, у кількості 33 штуки та дроти живлення до них у кількості 6 штук;стільниковий телефон Google Pixel XL IMEI НОМЕР_1 сірого кольору 1 штука;Роутер марки ТР-LINK N300 білого кольору 1 штука;VPN роутер марки Linksys RV042 сірого кольору 1 штука;Дроти перехідники для GSM-модемів синього кольору у кількості 32 штуки;Системний блок чорного кольору з написом Gamemax 1 штука;Системний блок без назви чорного кольору з сірою вставкою у кількості 2 штуки;SSD накопичувач марки Goodram серійний номер SN:GY5114948 чорного кольору у кількості 1 штука;Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 70000 штук;Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 8000 штук;Картонна коробка коричневого кольору перемотана клейкою стрічкою, яка містить сім картки різних операторів стільникового зв`язку у кількості приблизно 9000 штук.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Обов`язок ініціатора клопотання довести обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження то, що слідує з вимог ч.5 ст.132, ст.171 КПК України та відповідає передбаченим ст.ст.7,22,26 КПК України принципам змагальності та диспозитивності.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання прокурора подано без дотримання вказаних вимог, оскільки всупереч вимогам ст.132 КПК України, прокурор не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Проте з тексту клопотання прокурора вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст.170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Також клопотання прокурора містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно з процесуальним законом, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмети арешту об`єктом кримінально протиправних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не містить клопотання прокурора і відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, а також документів, які підтверджують право власності на вилучене майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майно, як і відомості про їх відношення до невстановленої особи, відносно якої здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, що ставить під сумнів доводи прокурора про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Диспозицією ч.2 ст.361 КК України передбачена кримінальна відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж вчинені повторно або групою осіб.

Об`єктивна сторона злочину проявляється у формі несанкціонованого втручання у роботу електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, наслідком якого є: 1) витік; 2) втрата; 3) підробка; 4) блокування інформації; 5) спотворення процесу обробки інформації 6) порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Несанкціоноване втручання в роботу мереж - це проникнення до систем чи мереж і вчинення дій, які змінюють режим роботи або ж повністю чи частково припиняють їх роботу, без дозволу (згоди) відповідного власника або уповноважених ним осіб, а так само вплив на роботу за допомогою різних технічних пристроїв, здатних зашкодити роботі.

Під несанкціонованим втручанням в роботу систем та мереж слід розуміти будь-які (окрім втручання в роботу, їх систем чи комп`ютерних мереж, що забезпечують роботу самих мереж) вчинені без згоди власника відповідної мережі чи службових осіб, на яких покладено забезпечення її нормальної роботи, дії, внаслідок яких припиняється (зупиняється) робота мережі або відбуваються зміни режиму цієї роботи.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що функціонування мобільного телефону, системні блоки, під`єднано до мережі Інтернет, призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_9 орендував нежитлове приміщення № 22 площею 12,7 м.кв. на першому поверсі будівлі А-2.А-1 за адресою м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 92.Приміщення було передане в оренду 01.10.2021 року, що підтверджується Актом приймання-передавання до Договору. Строк дії договору становить до 31.12.2022 року. Приміщення надано в оренду під офіс. ОСОБА_9 є партнером міжнародного сервису SMS-ACTIVATE (офіційний сайт https://sms-activate.org/en/contacts! що розташований в Дубаі та надає послуги з оренди телефонних номерів для отримання смс коду для активації та реєстрації нових Інтернет акаунтів. За допомогою даного сервісу любий бажаючий громадянин через мережу Інтернет може взяти в оренду телефонний номер та скориставшись ним, отримати код активації (реєстрації) аккаунта соціальної мережі (Фейсбук, Твиттер та ін).

Для організації здійснення діяльності, в офісному приміщенні ОСОБА_9 в жовтні-листопаді 2022 року розташував належне йому обладнання а саме: SMS модеми, перехідники для SIM карток стільникового зв`язку, інтернет роутер а також інше обладнання, що дозволяло працювати системі у тестовому режимі. На час проведення обшуку робота обладнання в офісі здійснювалась у тестовому режимі, оскільки ОСОБА_9 планував здійснити реєстрацію у якості фізичної особи підприємця. (На даний час зареєстровано у якості ФОП з видами діяльності 61.90 - Інша діяльність у сфері електрозв`язку; 63.99 - надання інших інформаційних послуг;82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг). SIM картки, які використовувались в модемах були придбані ОСОБА_9 особисто на інтернет ресурсах. Обладнання, яке було розташоване в нежитловому приміщенні не призначено для здійснення втручання в роботу електронних мереж, а лише приймає SIM карту та обробляє її, за принципом мобільного телефону.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно, прокурор вказав про необхідність збереження майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурор у своєму клопотанні не навів об`єктивних доводів про те, яким чином вилучені під час обшуку майно можуть бути знаряддям злочину, що розслідується, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тобто, вказане майно не являється безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, та не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що пунктом 3 частини 2 статті 168 КПК України встановлено заборону тимчасового вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

У клопотанні прокурора не зазначено, яка саме інформація містяться на вилучених технічних носіях, що має значення для досудового розслідування, та яку з об`єктивних причин неможливо було зчитати під час проведення обшуку.

До клопотання не долучено жодних доказів, що відносно вилученого майна призначено будь-яке експертне дослідження. Окрім того, із клопотання прокурора не вбачається, що доступ до майна володільцями майна якимось чином обмежувався.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що на час розгляду клопотання експертне дослідження не призначено та доступ до майна при обшуку не обмежувався ніким.

При прийнятті рішення суддів також ураховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів).

В клопотанні навіть не зазначено хто звернувся до органів національної поліції з відповідною заявою про злочин, та втручання в яку саме конкретно систему здійснено, кому вона належить і кому завдано шкоду.

На запитання суду, прокурора відповів , що повідомлення про злочин, надійшло з ВПК в Запорізькій області Департаменту кіберполіції НПУ, але суду для огляду дане повідомлення чи рапорт прокурор не надав. Також прокурором не було надано доказу того, що несанкціоноване втручанням в роботу систем та мереж було вчинено без згоди власника відповідної мережі чи службових осіб, дана заява відсутня в матеріалах провадження.Орган досудового слідства лише загальними фразами вказав, що відбулось втручання у якусь невизначену систему (мережу), аккаунты та інше.

При вивченні клопотання, судом встановлено посилання на ненормативні терміни, такі як ботоферма, фейкові акаунти і фейкова інформація на них посилався прокурор і в судовому засіданні. Як терміни мають відношення до диспозиції ст. 361 КК України прокурором доведено не було.

В клопотанні прокурора вказано , що змінювалися дані для авторизації та використовувалися зазначені аккаунти, з метою забезпечення діяльності так званих «ботоферм», які в подальшому можуть використовуватись для просування фейкових аккаунтів та спільнот, розповсюдження фейкової інформації (у тому числі про війну в Україні), а також для проведення протиправних операцій у всесвітній мережі Інтернет.

Доказів того що подальшому використовувалися акаунти для просування фейкових аккаунтів та спільнот, розповсюдження фейкової інформації (у тому числі про війну в Україні), а також для проведення протиправних операцій у всесвітній мережі Інтернет прокурором суду не надано.

Сама подія злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України за даним клопотанням не є очевидною, бо не підтверджена заявою потерпілого (заявника). Не встановлено предмет злочинного посягання у вигляді конкретної електронної системи, мережі, або будь яких інших захищених систем електронних даних.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

. Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 у кримінальному провадженні , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001070 від 12.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.361 КК України про арешт майна- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1