ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/657/23 Справа № 932/1930/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено залишати це житло з 20 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня, з покладанням відповідних обов"язків, строком до 23 квітня 2023 року.

Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Слідчий суддя вказав, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Проте покарання за цей злочин передбачено від 3 до 7 років позбавлення волі, а ОСОБА_7 раніше не був засуджений.

Тому слідчий суддя вказав, що при призначенні покарання суд може застосувати положення ст. 75 КК України, призначивши ОСОБА_7 п`ять років позбавлення волі, та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Слідчий суддя вказав, що ця обставина суттєво знижує ризик переховування, оскільки ОСОБА_7 розуміє, що навіть у разі доведення його вини, суд при призначенні покарання особі, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, може призначити покарання з випробуванням, тобто ризик переховування знижується, хоча й є доведеним.

Слідчий суддя вказав, що ризику, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є не доведеним, оскільки свідками є поняті, які фіксували лише факт вилучення предмету, схожого на гранату, тому впливати на них немає сенсу, оскільки факт наявності заборонених речей у ОСОБА_7 підтверджений й іншими доказами, зокрема, протоколом затримання.

Слідчий суддя вказав, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведений, оскільки він обґрунтовується у клопотанні тим, що підозрюваний не працює, тобто не має постійного заробітку, а відтак може вчинити новий злочин. Наведена слідчим аргументація стосується корисливих злочинів, і не має відношення до злочинів, пов`язаних із незаконним поводженням зі зброєю, оскільки в даному випадку не встановлено, що підозрюваний мав намір продати гранату з метою заробітку коштів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі обрання поклавши на нього наступні обов`язки:

- за викликом прибувати до слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення профілактичного нагляду за підозрюваним, задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення можливості виклику підозрюваного, для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій;

- не спілкуватись із свідками у цьому кримінальному провадженні.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що сторона обвинувачення не згодна з позицією слідчого судді щодо того, що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор вказав, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, та з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від досудового розслідування та суду.

Прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 знає, де мешкають свідки, тому наявний ризик того, що ОСОБА_7 у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор вказав, що на теперішній час встановлені не всі свідки вчиненого кримінального правопорушення, про що ОСОБА_7 відомо, тому залишаючись на свободі, останній всіляко може вплинути на них.

Прокурор зазначив, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного заробітку, та залишаючись на свободі, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушеня.

Захисниця ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в який просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2023 року - без змін.

Вказала, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною захисту зазначались обставини щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, а також на необгрунтованість слідчим в клопотанні про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисниця вказала, що під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороною захисту зверталось увагу слідчого судді на факт фальсифікації кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконному носінні, придбанні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що мало місце у денний час доби, та не надав оцінку ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не врахував особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні дітей не має. Встановлення комендантської години у нічний час покладає обмеження у пересуванні, а тому застосування запобіжного заходу у нічний час не є достатнім.

Допущені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

В ході апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також встановлена наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за ч. 1 ст. 263 КК України, передбачає покарання до 7 років позбавлення волі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, про те, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - не є доведеним, так як свідки у цьому кримінальному провадженні є поняті, відсутні будь-які відомості щодо здійснення на них впливу.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження, так як підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий.

Твердження прокурора щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки підозра у вчиненні інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисниці стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, оскільки дані, що характеризують підозрюваного, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, у вчиненні якого він підозрюється, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Враховуючи викладене, а також те, що у цьому провадженні існує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, колегія суддів вважає, що підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 23 квітня 2023 року, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України -задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23 квітня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_7 :

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали покласти на працівників відділу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4