ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24780/22

Провадження № 11-сс/4820/136/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої службової особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої службової особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому , яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, щодо неправомірних дій працівників ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та працівників ДСНС.

Слідчий суддя обґрунтовував своє рішення тим, що при дослідженні матеріалів звернення ОСОБА_5 підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування не встановлено, а тому, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР у зв`язку із відсутністю ознак які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді. Прийняти нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Вважає, що вищевказана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя залишив поза увагою імперативність норми ст.214 КПК України та об`єктивно не дослідив обставини справи, не дотримався процесуальних строків та вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 06.09.2022 р. ОСОБА_5 в телефонному режимі звернулася до ДБР у м. Хмельницькому зі скаргою по факту самоправства працівників поліції та ДСНС, які протиправно проникли до її квартири, зловживаючи своїм службовим становищем, та залишили квартиру без нагляду, не забезпечили охорону відімкнутої квартири, не опечатавши вхідних дверей, що в подальшому призвело до крадіжки грошових коштів, тому просила внести відомості до ЄРДР за ст.365 КК України.

Звертає увагу, що ухвала слідчого судді не містить висновків щодо відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК чи щодо відсутності в діянні осіб, як на осіб, які на її думку, скоїли протиправне проникнення до квартири де вона проживає, зловживаючи своїм службовим становищем, що спричинило до крадіжки її коштів, складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України. При розгляді скарги слідчий суддя не з`ясував обставини та мотиви скарги і не дослідив питання щодо факту опломбування квартири до якої було вчинено проникнення працівників поліції та ДСНС та щодо скоєння крадіжки коштів, і як результат, в ухвалі не зазначив що саме було слідчим суддею досліджено по її скарзі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2022 року ОСОБА_5 мотивує тим, що на слуханні справи вона не була присутня з незалежних від нею причин. Оскаржувану ухвалу отримала під розписку лише 27 березня 2023 року, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення, яке повернуто до матеріалів судової справи.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала від 14 грудня 2022 року була направлена на адресу ОСОБА_5 рекомендованим листом 27 січня 2023 року (а.с.47). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення оскаржувана ухвала отримана ОСОБА_5 27 березня 2023 року (ас.с.51).

За таких обставин, враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведену правову позицію Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили заявнику ОСОБА_5 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк, відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК, слід поновити.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі заявниці.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржувана ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону, містить належне мотивування і обґрунтування.

З матеріалів скарги вбачається, згідно з електронною реєстраційною карткою заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення р.н.699/ГЛ від 06.09.2022 р., що надійшло на спеціальну телефонну лінію Державного бюро розслідувань, зазначено, що «06.05.2022 о 17 год. 28 хв. на СТЛ надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_6 про те, що 05.09.2022 до ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від невстановленої особи про те, що заявниця гр. ОСОБА_6 перебуває за адресою мешкання та збирається вчинити самогубство. До адреси мешкання заявниці прибули працівники ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та працівники МЧС (підрозділ заявниці невідомий), які проникли до місця мешкання останньої через вікно та, не виявивши гр. ОСОБА_6 в квартирі, відкрили двері ключем з внутрішньої сторони та покинули відкриту квартиру без нагляду, в результаті чого в заявниці з квартири було викрадено грошові кошти в розмірі 6 520 гривень.», вказане повідомлення було зареєстроване у ТУ ДБР у місті Хмельницькому за №1288 зкп від 06.09.2022 р. Окрім того, 23.09,2022 р. до ТУ ДБР у місті Хмельницькому надійшла скарга щодо незабезпечення вимог заяви-запиту про доступ до публічної інформації відповідно до норм законодавства, яка була зареєстрована за №С-1852 від 23.09.2022, у вказаній скарзі ОСОБА_5 повідомляла, що «08.09.2022 р. нею подано заяву-запит до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на забезпечення відповідно до норм законодавства «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про звернення громадян», копії/витягу з інформації, якою володіє зазначена установа та яка отримана та створена в ході виконання своїх повноважень, а саме: електронного рапорту, а також записи розмови з диспетчером служби «102» Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 05 вересня 2022 року громадянки Людмили (повними персональними даними ОСОБА_5 не володіє), яка назвалася її психологом, з приводу належного реагування, що ніби то ОСОБА_5 має скоїти самогубство. Години звернення вказаної громадянки до поліції ОСОБА_5 вказати не може, оскільки не володіє такою інформацією. Тобто, просила надати копію/витяг з інформації: хто був заявником до поліції 05.09.2022 р з повідомленням, що вона має намір скоїти самогубство, певний зміст такого повідомлення до поліції та копію аудиозапису, та його оцифровану версію; повний зміст інформації, як доказ, що спричинив, як підставу, звернення вказаної громадянки до поліції; доказ доведення, що вказана особа ОСОБА_7 є дійсно діючим її психологом, та відповідно до своїх повноважень, має право вчиняти певні дії. Проте, вимоги зазначеного запиту не забезпечено у повному обсязі до цього часу - протягом п`яти робочих днів від дня його отримання. Відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі-Закон) будь-яке реагування, тобто відповідь, проміжна відповідь або відмова у забезпеченні запиту, на запит відповідно до вказаного Закону, мала бути надана ОСОБА_5 до 14.09.2022. Однак, відповідно до штемпелю поштового конверта, відповідь ОСОБА_5 направлено з порушенням визначених строків - 20.09.2022 р., що є недотриманням норм законодавства, а відповідно порушення прав та законних інтересів ОСОБА_5 . Крім того, листом від №2024/121/25-2022, який направлено з порушенням визначених строків Закону, Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування повідомили, зокрема, що «Копію аудіо запису телефонного звернення за № 91724973 надати не представляєтеся можливим, оскільки розпорядником даної інформації являється ГУНП в Черкаській області. До зазначеного листа додано копію Електронної картки з АРМ 102 щодо події «102» за №91724973 - Спроба самогубства. Дата скоєння: 05.09.2022 16:32:00, яка не засвідчена відповідно до норм законодавства, а відповідно не має юридичної сили, та яку неможливо використовувати як дійсний документ. Отже, ОСОБА_5 не видано до цього часу колії документа відповідно до норм законодавства. Пункт 3 статті 22 Закон України «Про доступ до публічної інформації трактує, що «3.Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.» Також статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що «Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.» Проте по відношенню до ОСОБА_5 зазначені норми законодавства при розгляді запиту від 08.09.2022 не забезпечено, що є порушенням її прав та законних інтересів. Вважає, що установа, яка розглядала її запит - Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області зумисне затягнула термін направлення їй відповіді, та зумисно не перенаправила його за належністю. З огляду на зазначене ОСОБА_5 вимагала: забезпечити розгляд її заяви-запиту про доступ до публічної інформації від 08 вересня 2022 року у повному обсязі, посадових осіб, які допустили порушення норм законодавства при розгляді її заяви-запиту про доступ до публічної інформації від 08.09.2022 р. та направлення відповіді, притягнути до відповідальності згідно норм законодавства; копії/витяги з інформації, що запрошує, ОСОБА_5 просила направити на вище вказану адресу у строк, відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»; про своє рішення щодо цієї скарги просила її інформувати на вказану адресу проживання.»

Листом №1288 зкп/14-01-01-2434/2022 від 16.09.2022 р., за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, було повідомлено ОСОБА_5 (фактично повідомлення скеровано за місцем проживання ОСОБА_5 ), що ТУ ДБР у м.Хмельницькому в повному обсязі перевірено факти, викладені у її зверненні, з приводу можливих неправомірних дій окремих працівників ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, водночас об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, встановлено не було, у зв`язку із чим, відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, листом № С-1852/14-06-2590/2022 від 28.09.2022, за підписом заступника директора ТУ ДБР у м.Хмельницькому, було повідомлено ОСОБА_5 , що ТУ ДБР у м.Хмельницькому розглянуто звернення ОСОБА_5 від 23.09.2022 щодо можливих неправомірних дій окремих посадових осіб ГУНП в Хмельницькій області та з інших підстав та направлено звернення ОСОБА_5 від 23.09.2021 р. (№ С- 1852) до ГУНП в Хмельницькій області для розгляду відповідно до компетенції та прийняття рішення.

Тобто, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаними зверненнями, поданими ОСОБА_5 , внесені не були.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року № 298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність .

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необгрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність-ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч. 1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «..положеннями ст. З КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 06 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заявах 37437/97).

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

В ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що у поданій ОСОБА_5 заяві від 06.09.2022, щодо неправомірних дій працівників ВП №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та працівників ДСНС та у скарзі від 23.09.2022 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й тих, які передбачені ст.365 КК України, оскільки ці повідомлення не містять об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, й завдання істотної шкоди, спричинення тяжких наслідків), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. До матеріалів скарги не долучено доказів того, що будь-які інші заяви, окрім означених, надходили 06.09.2022 р. та 23.09.2022 р. від ОСОБА_5 до ТУ ДБР у місті Хмельницькому.

Слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої службової особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді