Справа №591/531/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/178/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000128 від 23.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000128 від 23.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Однак, не погодившись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене 27 січня 2023 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro», IMEI 2: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Апелянт вказував, що слідчим а ні в протоколі обшуку від 27.01.2023 р., а ні безпосередньо в клопотанні до суду про арешт майна, не було обґрунтовано чи має вилучений телефон, що належить ОСОБА_8 , необхідні ознаки (наявність на даному пристрої конкретно перелічених в ухвалі відомостей) для його вилучення згідно ухвали слідчого судді.

Зазначав, що власник майна жодним чином не обмежував доступ до телефону під час обшуку, добровільно повідомив слідчому пароль для доступу, що підтверджується протоколом обшуку.

На думку апелянта, передбачені абз.3 ч.2 ст.168 КПК України обов`язкові критерії, за яких допускається тимчасове вилучення мобільного телефону відсутні.

Наголошував, що клопотання слідчого не містило об`єктивних даних, які б вказували, що вилучений під час обшуку у апелянта мобільний телефон , з огляду на обставини, які розслідуються в рамках кримінального провадження, відповідає критеріям визначеним у ст..98 КПК України.

Вказував, що слідчий під час обшуку не вжив належних заходів до отримання відповідної інформації, що могла би підтвердити можливість використання даного мобільного телефону як доказу у кримінальному провадженні, а саме, не здійснив пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку відповідно до ч.6 ст.236 КПК України.

Звертав увагу на те, що власник арештованого майна ОСОБА_8 не має навіть статусу підозрюваного у відповідному кримінальному провадженні.

Зазначав, що як посилався власник майна та його представник, даний телефон використовується його власником для потреб особистого спілкування, містить особисту інформацію, а тому можливість користування даним майном має істотне значення для його власника. Вищевказане, на думку апелянта, свідчить про неспіврозмірність застосованих заходів обмеження прав власності потребам кримінального провадження, а також негативні наслідки від арешту майна для його власника.

Вказував, що оскаржувана ухвала винесена слідчим суддею з пропущенням встановленого строку на її прийняття.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенням ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої представником власників майна апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в повному обсязі було дотримано вимоги кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо накладення арешту на майно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000128 від 23 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за фактом привласнення частини бюджетних коштів, які були виділені на реконструкцію пошкоджених на території Сумської області об`єктів житлового та нежитлового фонду.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних злочинів причетні посадові особи Сумської обласної державної адміністрації, які діяли за попередньою змовою в тому числі і з ФОП ОСОБА_8

27 січня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми було проведено обшук квартири, в якій проживає ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно за переліком, яке містить відомості про вчинювані злочини та мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому слідчий просив накласти на нього арешт з метою збереження речових доказів.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання та додані до нього докази, слідчим суддею було встановлено, що на даний час існують ризики вважати, що володілець вилученого майна може вчинити певні дії, спрямовані на пошкодження, знищення, відчуження цього майна, що в свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування.

Саме з врахуванням встановлених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку, що майно, зазначене у клопотанні, відповідає критеріям речових доказів та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, тому на зазначене майно слід накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може перешкодити встановленню всіх обставини у даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна про те, що слідчим а ні в протоколі обшуку від 27.01.2023 р., а ні безпосередньо в клопотанні до суду про арешт майна, не було обґрунтовано чи має вилучений телефон, що належить ОСОБА_8 , необхідні ознаки (наявність на даному пристрої конкретно перелічених в ухвалі відомостей) для його вилучення згідно ухвали слідчого судді, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки вони спростовуються змістом клопотання слідчого, в якому вказані підстави вилучення телефону.

Твердження апелянта про те, що клопотання слідчого не містило об`єктивних даних, які б вказували, що вилучений під час обшуку у апелянта мобільний телефон , з огляду на обставини, які розслідуються в рамках кримінального провадження, відповідає критеріям визначеним у ст..98 КПК України, колегія суддів вважати обґрунтованими не може, оскільки слідчим в клопотанні було доведено те, що вилучений телефон містить відомості про вчинювані злочини та мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що власник арештованого майна ОСОБА_8 не має навіть статусу підозрюваного у відповідному кримінальному провадженні, то колегія суддів визнає їх необґрунтованими, оскільки згідно КПК арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Таким чином, накладення арешту на майно не пов`язано з безумовним оголошенням підозри власнику такого майна.

Щодо доводів апелянта про те, що даний телефон використовується його власником для потреб особистого спілкування, містить особисту інформацію його власника, колегія суддів зазначає, що у даному випадку накладення арешту на майно не призведе до надмірного обмеження прав його володільця чи власника, крім того, арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, що на даний час і відбувається.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що відповідно до положень ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Твердження апелянта про те, що оскаржувана ухвала винесена слідчим суддею з пропущенням встановленого строку на її прийняття, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що згідно вимог ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Як вбачається з матеріалів провадження клопотання про накладення арешту на майна надійшло до Зарічного районного суду м. Суми 31 січня 2023 року, а розглянуто було 02 лютого 2023 року, тобто строк, передбачений ст..172 КПК України порушено не було.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не встановлено обставин, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, в даному випадку арешт слідчим суддею було накладено правомірно і жодних порушень, при цьому, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки iPhone 13 Pro», залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4