Провадження № 1-кс/204/2404/22
УХВАЛА
Іменем України

02 грудня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, в режимі відеконференції, клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях за фактами безповоротних втрат у не бойовій обстановці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000957 від 30 листопада 2022року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Озерне Білоцерківського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, водія-санітара військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях за фактами безповоротних втрат у не бойовій обстановці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000957 від 30 листопада 2022року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обгрунтвання клопотання зазначено, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Донецькій області, перебувають матеріали досудового розслідування №0000957 від 30 листопада 2022 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.
01 грудня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 286-1КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.Відповідно до п.п. 2.9 (а), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.Проте, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.Так, сержант ОСОБА_5 , близько 17 години 30 листопада 2022 року, в темний час доби, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи на достатніх правових підставах технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Nissan» модель «Navara», номерний знак НОМЕР_2 , та проїжджаючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , зі швидкістю приблизно 130 км/год, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, адекватно не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, перевищивши максимальну дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, об`єктивно маючи можливість виявити попереду перешкоду у вигляді пішоходів та стоячого транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості руху або безпечного об`їзду перешкоди та скоїв наїзд на пішоходів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого скоїв зіткнення із задньою частиною стоячого на його смузі руху автомобіля марки «Ford» модель «Transit», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія військовослужбовця ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної події, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці.
Після вищевказаних подій, сержанта ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України о 19 годині 40 хвилин 30 листопада 2022 року.
Вина ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.11.2022, протоколом допитусвідка ОСОБА_10 ,протоколом затримання ОСОБА_5 від 30.11.2022, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, №295 від 30.11.2022 (0,93 проміле),речовими доказами та іншими матеріалами.
Так, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від семи до десяти років, а вказаний злочин віднесений відповідно, ст. 12 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів.Той факт, що у разі засудження ОСОБА_5 за вчинення даного кримінального правопорушення, як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі строком від семи до дванадцяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від семи до десяти років, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваногоу майбутньому та у зв`язку з чим підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.Так, ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити інший злочин - дезертирство, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 286-1КК України єособливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від семи до десяти років.Також, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - враховуючи свій військовий досвід, останній може чинити тиск на слідство та суд. Крім того, останній знаходячись на свободі може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , схиляти їх до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі.Серед іншого, ОСОБА_5 ,проходячи військову службу у військової частині НОМЕР_1 , використовуючи службове становище, має змогу перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску та таким чином переховуватись від органу досудового розслідування, в тому числі і на тимчасово окупованій території України і тим самим вчинить інше кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 КК України.Також, ОСОБА_5 , у зв`язку із проходженням військової служби володіє бойовою вогнепальною зброєю. Таким чином, останній, у тому числі із застосуванням зброї чи шляхом використання грошових активів та соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків та потерпілиху даному кримінальному провадженні. Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він є військовослужбовцем та несе службу в районі де тривають бойові дії та місце дислокації військової частини в якій він несе військову службу постійно змінюється. Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання. Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_11 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що вказаний злочинспричинив загибель людей, тому слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за розташуванням підрозділу військової частини НОМЕР_1 , дислокація якого постійно змінюється, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку із веденням бойових дій на території України. Враховуючи викладене, прокурор звертається до суду з даним клопотанням і просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 60 днів, тобто до 28 січня 2023 року.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні, в режимі відеконференції, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики не обґрунтовані. Просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначивши, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, бажає продовжити захищати Україну.
Підозрюваний в судовому засіданні, в режимі відеокнференції, підтримав думку свого захисника і просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.
Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч.4 ст.286-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі до дванадцяти років, підозрюваний відповідно намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком до 60 днів.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим та прокурором не доведений.
Крім того, згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя не визначає розмір застави.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України,-
постановив:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях за фактами безповоротних втрат у не бойовій обстановці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000957 від 30 листопада 2022року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 60 днів, тобто до 28 січня 2023 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1