ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1915/23
провадження № 1-кп/753/1114/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0004400 від 27.12.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клубівка

Ізяславського району Хмельницької області, громадянина

України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає

за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 03 лютого 2023 року.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він під час дії в Україні воєнного стану 27 грудня 2022 року, приблизно о 17 год. 30 хв., знаходячись у буд. АДРЕСА_3 , куди останній був запрошений потерпілим ОСОБА_5 , для лагодження холодильника, помітив як потерпілий клав грошові кошти до кишені своєї куртки, яка перебувала на меблевій стінці в коридорі, у цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний корисливий умисел на таємне викрадення вказаних грошових коштів в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 в коридорному приміщенні, після чого переконавшись, що його дії є непомітними для оточуюючих осіб, таємно, своєю рукою, з метою особистого збагачення, для реалізації власних потреб, викрав з кишені куртки ОСОБА_5 гроші в сумі 7 000 грн, після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 7 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 27 грудня 2022 року, у вечірній час доби, виконуючи послуги з ремонту побутової техніки за домашньою адресою замовника - у буд. АДРЕСА_3 , помітивши як потерпілий клав грошові кошти до кишені своєї куртки, яка перебувала на меблевій стінці в коридорі, діючи умисно, таємно, викрав з кишені куртки ОСОБА_5 гроші в сумі 7 000 грн, після чого з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, чим завдав потерпілому матеріального збитку на вказану суму. Корисливий мотив вчиненого пояснив тим, що незважаючи на те, що працював, перебував у скрутному матеріальному становищі, винаймав кімнату у квартирі. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, працює не офіційно на будівництві у м. Ірпінь Київської області, з середньо-спеціальною освітою, має постійне місце проживання, має сім`ю, мати похилого віку із незадовільним станом здоров`я та малолітню дитину на утриманні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне й повне відшкодування завданих злочином збитків й примирення з потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також за наявності всіх вказаних вище обставин та обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позовів, не бажав брати участь у судовому розгляді, не висловлював прохання до суду про призначення обвинуваченому суворого покарання до якого він претензій не має.

Під час досудового розслідування 28.12.2022 обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що завершив свою дію 27.02.2023. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування 28.12.2022 обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що завершив свою дію 27.02.2023. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: грошові кошти в сумі 7 000 грн, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику за належністю; автомобіль марки «Volkswagen Passat B5», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий власнику ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1