Справа №-613/1321/21 Провадження №-1-кп/613/62/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 07.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. М`якоти Ізяславського району Хмельницької області, українки, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05.08.2021 приблизно о 18 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи на території дитячого майданчику поблизу магазину «Леона», розташованого за адресою: м. Богодухів, вул. Українська, 11 Харківської області, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з лавочки викрала мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy J-6 2/32 GB», вартістю 1615 грн., який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого залишила місце події, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення проступку за ч. 1 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, повністю підтвердила фактичні обставини вчинення правопорушення, надала показання щодо місця, часу, способу вчинення правопорушення так, як вони встановлені судом. Підтвердила, що дійсно забрала собі телефон, який лежав на лавочці на дитячому майданчику, принесла його до місця свого мешкання, та віддала чоловіку, якому вона допомагає по господарству. Однак, після того, як до неї звернулися працівники поліції, відразу добровільно видала їм телефон. Зазначила, що наразі шкодує про вчинене, зобов`язалась не допускати подібних вчинків у майбутньому. Пояснила, що в ході досудового розслідування добровільно брала участь у проведенні з нею слідчого експерименту, в ході якого показала місце, звідки викрала телефон, вказала механізм вчинення крадіжки.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, повне визнання нею своєї вини, а також те, що вона не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає її щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої нею в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю кримінального проступку, яке полягало в тому, що обвинувачена добровільно видала працівникам поліції викрадене майно, добровільно брала участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показала механізм та розповіла обставини вчинення нею кримінального проступку, після зізнання у його вчиненні не змінювала своєї позиції, отже надавала органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , досудовим розслідуванням та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , встановлено, що вона офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на відсутність у обвинуваченої постійного джерела доходів, та беручи до уваги розмір штрафу, передбачений санкцією частини 1 статті 185 КК України (від 1 до 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 17000 грн. до 51000 грн.), суд вважає, що призначення обвинуваченій покарання у вигляді штрафу становитиме особистий надмірний тягар для неї, а призначення покарання у вигляді громадських робіт або обмеження волі є неможливим з огляду на досягнення ОСОБА_4 загального пенсійного віку, передбаченого ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.50, 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченої, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, незначний розмір заподіяної шкоди, а також той факт, що потерпіла не має до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 2 місяці, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченій не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує зі ОСОБА_4 у дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 858 грн. 10 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/17888-ТВ від 13.08.2021.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 10 копійок) витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/17888-ТВ від 13.08.2021.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy J-6 2/32 GB», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1