Справа № 1-551/09
1-і/303/1/22
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , співвласника арештованого майна, про скасування арешту з майна, подане в порядку ст.174 КПК України, у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2022 року ОСОБА_3 , власник на праві спільної сумісної власності, арештованого майна звернулася з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України, про скасування арешту з майна, а саме: з частки квартири АДРЕСА_1 , щ належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 (померлій її матері), накладеного постановою старшого слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 від 25 серпня 2009 року, в ході розслідування кримінальної справи №21023909, з метою того, що санкція ч.2 ст.307 КК України, передбачає конфіскацію майна.

Клопотання мотивовано тим, що вона ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , проживає вмісті зі своєю сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 . Її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Їхня сім`я проживала у вказаній квартирі. Рішенням Мукачівського міськвиконкому їхній сім`ї було передано у власність вказану квартиру та видано свідоцтво про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 24 березня 2009 року. Оскільки на той час в квартирі проживало їх п`ятеро, то доля кожного з них на квартиру, становила рівні частини квартири. В подальшому сімейне життя батьків не склалось, її мама стала проживати окремо від них. У 2009 році її маму ОСОБА_4 було притягнуто до кримінальної відповідальності по ч.2 ст.307 КК України, відповідальність по якій передбачає конфіскацію майна. Оскільки її мамі ОСОБА_4 на правах спільної сумісної власності належала частина їхньої квартири, під час досудового слідства 25 серпня 2009 року слідчим, в провадженні, якого знаходилась кримінальна справа, було винесено постанову по накладення арешту на майно та направлено її для виконання до першої міської державної нотаріальної контори. В подальшому даний арешт, нотаріусом був внесений до книги обліку заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №9002916. Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2009 року її маму ОСОБА_4 , було визнано винною в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.2 ст.15 -ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із іспитовим терміном в 2 роки із застосуванням ст.75 КК України. Покарання у вигляді конфіскації її майна судом застосовано не було. Питання про арешт особистого майна судом помилково розглянуто не було. 04 жовтня 2011 року по закінченні іспитового строку постановою Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_4 , було звільнено від відбування покарання призначеного їй вироком у зв`язку з закінченням іспитового строку. 13 квітня 2013 року її мама ОСОБА_4 померла. Нещодавно, при її зверненні у ЦНАП Мукачівського міськвиконкому, у зв`язку з реєстрацією за місцем її проживання її новонародженої дитини з`ясувалось, що існує накладений арешт на частину їхньої квартири, частину яка належала померлій матері ОСОБА_4 на правах спільної сумісної власності. У даний час склалась ситуація, що ані прописатись в їхній квартирі, ані оформити спадщину на мамину частину не має можливості, оскільки існує не скасований арешт, що утворює певні незручності в житті їхньої сім`ї, і ця обставина змушує звернутися із таким клопотанням до суду.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи.

В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Оглянувши клопотання про скасування арешту та додані до нього матеріали, з врахування вироку, який набув законної сили, під час ухвалення якого судом не було вирішено питання скасування арешту майна засудженої, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до п.1 абзац 3,4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п.9 Перехідних положень КПК України (2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто питання зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом (Постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна").

Оскільки, постанова про накладення арешту на майно, була винесена до дня набрання чинності КПК України 2012 року, за таких обставин, заяву про зняття арешту з майна розглядається в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року.

До набрання чинності КПК України 2012 року передбачався порядок щодо скасування арешту на майно такий: на підставі постанови слідчого в порядку ч.6 ст.126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст.253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст.324 КПК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст.409, 411 КПК України 1960 року.

Відповідно до ст.125-126 КПК України (в ред.1960 року) арешт на майно по кримінальній справі накладається з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Згідно із п.8 ст.324 КПК України при ухваленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст.409 КПК України (в ред.1960 року), питання про різного роду сумніви та протиріччя, які виникли при виконання вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Оскільки по даній кримінальній справі арешт на вказане майно було накладено для можливої конфіскації майна, але при винесенні Вироку суду від 01.10.2009 року судом не було застосовано таку конфіскацію, тобто підстави його застосування відпали, а вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2009 року питання про скасування арешту з майна судом не було вирішено, заявник вважає, що існування такого арешту на майно позбавляє її права розпоряджатися та користуватися ним.

Постановою про накладення арешту на майно від 25 серпня 2009 року, винесеною старшим слідчим СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 , в ході розслідування кримінальної справи № 21023909, беручи до уваги, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає конфіскацію майна, накладено арешт на 1/5 частину квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , та копії даної постанови направлені до першої міської Державної нотаріальної контори та в подальшому даний арешт нотаріусом був внесений до книги обліку заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3002916.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатській області (суддя ОСОБА_1 ) від 01 жовтня 2009 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років; за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст.ст.75 і 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком терміном 2 роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Однак питання про скасування арешту майна ОСОБА_4 не було вирішено.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2011 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено від відбування покарання, призначеного їй вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2009 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 29 січня 2014 року, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 47 років. Однак ,питання скасування арешту майна засудженої, яка відбула покарання, за її життя не було вирішено, що чинить перешкоди одному з співвласників майна у праві власності.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради №69 від 09.06.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23174684 від 01.07.2009 рок - квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, про задоволення клопотання ОСОБА_3 , власника, на праві спільної сумісної власності, арештованого майна про скасування арешту з майна.

Керуючись: ч.1 ст.41 Конституції України, ст.125, 126, 324, 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 , співвласника арештованого майна, про скасування арешту з майна, подане в порядку ст.174 КПК України, у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України задоволити.

Скасувати арешт з майна, накладеного постановою старшого слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 25 серпня 2009 року у кримінальній справі №21003909 про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.307 КК України, а саме: з частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається особі, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту та прокурору.

Копію ухвали суду направити у першу Мукачівську державну нотаріальну контору для відому та виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий Наталія МОРОЗОВА