Справа № 740/627/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/221/23
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001379 від 05 листопада 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого оператором 2-го розряду АЗС №12 в м. Київ, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ Автокар 777, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня його фактичного затримання, з 17 січня 2020 року.

ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 9 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислюється з дня його фактичного затримання, з 05 листопада 2019 року.

Судом визнано доведеним, що 04 листопада 2019 року, в невстановлений досудовим розслідуванням точний проміжок часу, в період з 17 по 19 годину 30 хвилин, як в приміщенні гаража по АДРЕСА_2 , так і перед входом до нього з боку вулиці, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи єдиний умисел, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, з мотивів виниклих неприязних відносин, діючи спільно, нанесли множинні удари руками та ногами по тілу ОСОБА_10 , чим спричинили останньому не менше 25 травматичних дій, внаслідок яких заподіяли ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки з чисельними багатоуламковими переломами ребер, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі і в момент спричинення; закритого багатоуламкового перелому стегнової кістки та переломів 5 і 6 відростків хребців грудного відділу з масивними крововиливами в м`які тканини, які за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше 21 доби, мають ознаки середнього ступеня тяжкості, а також комплекс ушкоджень у виді синців, саден та крововиливів, які, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Унаслідок травматичного шоку, який настав внаслідок закритої тупої травми грудної клітки з чисельними багатоуламковими переломами ребер та травматизацією легеневої тканини, яка обтяжилась переломами відростків 5 та 6 хребців грудного відділу хребта з крововиливами у м`язи спини, багато уламковим переломом лівої стегнової кістки, у верхній її третині (повністю відламана анатомічна шийка від головки) з утворенням не менше як 3 фрагментів з масивним крововиливом у м`які тканини лівого стегна, а також чисельних крововиливів та саден голови, тулуба та кінцівок, ОСОБА_10 помер в період часу з 21 по 23 годину 04 листопада 2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції з підстав, зазначених в п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не враховані дані, які могли істотно вплинути на висновки суду та наявні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Вказує на те, що матеріали кримінального провадження не містять прямих доказів його причетності до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілого, а досудове розслідування та судове слідство проведені однобічно з грубим порушенням КПК України, виключно з метою притягнути його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 були виявлені як тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, які призвели до смерті потерпілого, так і тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та легкі. Отже, тільки детальна конкретизація нанесення кожним з обвинувачених певних тілесних ушкоджень і має визначити ступінь вини кожного, саме за спричинені тілесні ушкодження з відповідним ступенем тяжкості.

При цьому, свідчення, які він надавав, вказуючи про свою непричетність до вчинення даного кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом не були спростовані. Він постійно вказував на те, що не заподіював потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті, ці його показання були незмінними від початку досудового розслідування.

Він не заперечує, що був присутнім в гаражі під час того, як між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт та невелика бійка, потім вони сіли, але між ними почалась словесна перепалка, тому він ударив потерпілого кулаком в обличчя, він удару він відхилився, тоді він разів три ударив його ногою по сідницях, ОСОБА_9 також ударив його по сідницях. ОСОБА_10 обперся об стіну, тоді ОСОБА_9 намотав ціпок на руку та два-три рази вдарив потерпілого кулаком обмотаним ціпком по стегну, поклав ціпок та взяв молоток та ударив один чи два рази по спині, але він забрав у нього молоток, а сам взяв жмут проволоки та ударив ним ОСОБА_10 по спині один чи два рази та передав цей жмут ОСОБА_9 , але той нанісши два удари сказав, що це не той ефект та знову наніс 2 удари молотком. ОСОБА_10 упав з пенька, який ОСОБА_9 кинув у нього, попавши чи по тулубу, чи по стегну, потім підняв і ще раз кинув. Потім він зателефонував батьку та попросив його забрати. Не пам`ятає чи допомагав вивести ОСОБА_10 з гаража, але пам`ятає, що потерпілий лежав під стовпом на лікті, а з носа йшла кров. Біля гаражу він тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, близько 19.30 год. був вже дома. Особисто він спричинив ОСОБА_10 один удар долонею по щоці, три удари по сідницях ногою, два удари проволокою. Інших ударів він не наносив, отже смерть ОСОБА_10 не могла настати від заподіяних ним ударів.

На відміну від нього, ОСОБА_9 надає суперечливі та непослідовні показання, постійно їх змінює щодо кількості та механізму спричинених потерпілому ударів та в частині того, хто саме їх наносив. Такі показання ОСОБА_9 є неправдивими та такими, що направлені на зниження своєї ролі у вчиненому злочині, з метою перекласти свою провину за вчинене на іншу особу.

Вважає, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_6 наніс потерпілому тільки декілька ударів по верхніх та нижніх кінцівках, а ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_9 , бо має запальну та дратівливу вдачу, спірні питання вирішує за допомогою грубої сили. Вказував, що ОСОБА_9 і йому завдавав тілесних ушкоджень та притягувався до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у 2004-2005 роках.

Однак, всупереч вимог чинного законодавства, суд послався на показання свідка ОСОБА_11 , отримані під час проведення слідчого експерименту, який був проведений всупереч вимог ч. 1 ст. 240 КПК України, фактично був його допитом, проводився не на місці вчинення кримінального правопорушення, а за місцем проживання свідка.

Постановляючи суперечливе по своїй суті рішення, суд перекрутив показання свідків, надані ними в судовому засіданні і виклав їх в іншому контексті. Аналіз отриманих в судовому засіданні показань дозволяє прийти до висновку, що експерт ОСОБА_12 чітко вказав, що на його думку смерть потерпілого настала внаслідок чисельних переломів ребер, хребта та масивного крововиливу в легеню з розривом плеври, які насупили він ударів по тулубу, які разом з іншими тілесними ушкодженнями призвели до смерті. Експерт зауважив, що тілесні ушкодження були завдані твердим предметом з обмеженою площею, тобто предметом, який має площу ударної поверхні не більше 10х10 см.

Судом проігноровано той факт, що на вилученій у нього одежі, в якій він був 04 листопада 2019 року, не було виявлено жодної краплини крові, або інших біологічних слідів потерпілого.

За встановлених під час судового розгляду обставин можна стверджувати, що побиття ОСОБА_10 відбувалось в два етапи, а саме до 19 год. 04.11.2019, коли потерпілий отримав від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 приблизно 10-15 ударів, які можна віднести до тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеня тяжкості, та після 19 год., коли ОСОБА_10 залишився сам на сам з ОСОБА_9 , який користуючись тим, що свідок ОСОБА_11 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, завдав потерпілому удари за допомогою твердого предмету з обмеженою площиною, всього не менше 10 ударів по тулубу, які в свою чергу спричинили смерть потерпілого через кілька годин.

Таке бачення формується з тих підстав, що за різними свідченнями та висновками експертів, смерть ОСОБА_10 наступила в проміжок часу з 21 до 24 години 04.11.2019, тобто мінімум, як через дві години після того, як ОСОБА_6 покинув місце пригоди.

Також, суд залишив поза увагою, що чисельність та ступінь отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, свідчить про те, що удари завдавались протягом тривалого часу, однак, він та свідок ОСОБА_11 , вказують, що на той момент, коли ОСОБА_6 їхав додому, ОСОБА_10 був у свідомості, самостійно пересувався по двору та розмовляв з оточуючими. Тобто, перелом ноги, що заважав потерпілому вільно рухатись, був отриманий ним вже після його від`їзду.

Судом взагалі не відображено, що саме ОСОБА_9 мав запальну та дратівливу вдачу, злочин стався на подвір`ї його будинку, в день його народження, на святкування якого потерпілого не запрошували, але він відмовлявся піти, що дуже роздратувало ОСОБА_9 і призвело до агресивного стану. Крім того, мати потерпілого вказувала, що перед смертю син їй сказав, що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_9 і лише потім вказала про ОСОБА_6 .

Сторона обвинувачення, всупереч вимог законодавства не розділила чітко відповідальність двох осіб, зазначивши хто саме і куди наносив тілесні ушкодження, їх кількість та тяжкість. Питання з цього приводу, так і залишились без відповіді експерта, а тому він переконаний, що його дії мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КК України, як заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником апеляційні скарги на вирок суду не подавались.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Під час досудового розслідування та в ході судового розгляду беззаперечно був встановлений факт смерті ОСОБА_10 , який не оспорюється жодною зі сторін кримінального провадження.

Відповідно до рапорту т. в.о. інспектора-чергового Ніжинського ВП ГУНП України в Чернігівській області В.Нагорного, 04 листопада 2019 року о 23 год. 32 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 год. 31 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , помер гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого були наявні тілесні ушкодження, він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Мати померлого повідомила інформацію про те, що гр. ОСОБА_13 (проживає по АДРЕСА_2 ) та гр. ОСОБА_14 ( проживає в с. Перемоги) нанесли померлому тілесні ушкодження під час спільного вживання спиртних напоїв, зачинили померлого в гаражі, о 21 год. принесли побитого сина та поклали біля двору, син тоді ще був у свідомості, люди допомогли його занести до будинку. Про обставини побиття син повідомив матері, коли ще був у свідомості. Вказала про те, що у померлого колись був конфлікт з ОСОБА_13 .

Згідно висновкам судово-медичних експертиз № 245 від 05 листопада 2019 року та № 253 від 05 листопада 2019 року, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були виявлені тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітки з численними багатоуламковими переломами ребер, а саме: права сторона: 2-ге ребро перелом по середньо-ключичній лінії; 3-є ребро потрійний перелом по середньо-ключичній лінії, по середньо-пахвинній лінії прямий та по задній паховій лінії; 4-е ребро перелом по середньо-ключичній лінії; 5-е ребро перелом по середньо-ключичній лінії; 6-е ребро перелом по пригрудинній лінії; 7-е ребро подвійний перелом по пригрудинній лінії та по середньо-ключичній лінії; 8-е ребро подвійний перелом по середньо-ключичній лінії та по прихребтовій лінії; 9-е ребро перелом по прихребтовій лінії; 10-е ребро перелом по прихребтовій лінії; 11-е ребро перелом по прихребтовій лінії; ліва сторона: 2-ге ребро перелом по середньо-ключичній лінії; 3-є ребро перелом по середньо-ключичній лінії;. 4-е ребро перелом по середньо-ключичній лінії та перелом по передньо-пахвовій лінії; 5-е ребро подвійний перелом по середньо-ключичній лінії та по прихребтовій лінії; 6-е ребро подвійний перелом по середньо-ключичній лінії та по прихребтовій лінії. 7-е ребро подвійний перелом по середньо-ключичній лінії та перелом по прихребтовій лінії; 8-е ребро перелом по середньо-ключичній лінії, а також масивні крововиливи інфільтративного характеру у м`які тканини грудної клітки у місцях усіх вищеописаних ушкоджень. В області верхньої долі правої легені, в проекції 2, 3 ребра, по передній поверхні, наявний масивний крововилив в легеню з розривом плеври. З травматизацією плеври та крововиливами в тканину легень, а саме : в області верхньої долі правої легені, в проекції 2, 3 ребра, по передній поверхні, розташований масивний крововилив в легеню з розривом плеври. В області нижньої долі лівої легені, по задній поверхні, розташований масивний крововилив майже на всю долю.

В області передньої черевної стінки міститься крововилив у м`язи живота.

Масивний крововилив у м`які тканини голови в проекції лівої тім`яно-потиличної ділянки, та зливний крововилив в лобно-тім`яної ділянці.

Багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки, у верхній її третині (повністю відламана анатомічна шийка від головки) з утворенням не менше як 3-х фрагментів з масивним крововиливом у м`які тканини лівого стегна.

Переломи відростків 5 та 6-го хребців грудного відділу грудного відділу хребта з крововиливами у м`язи спини.

А також: синець лівої підочної ділянки; садно в ділянці кута кайми губ; два синці розташовані в проекції обох завушних ділянок; синець волосистої частини голови зліва, в області тім`яно- потиличної ділянки; синець в області грудної клітки справа; синець в області правого плеча, зовнішньої його поверхні, середньої третини; синець в області лівого плеча, зовнішньої його поверхні, середньої третини; Два садна в проекції кута нижньої щелепи з ліва; По передній поверхні обох гомілок розташовані дві групи саден по одній на кожній кінцівці: справа в кількості 7-ми саден, зліва в кількості 6-ти саден, синець в проекції правої гомілки, в нижній її третині, по передній поверхні. Група синців розташована в проекції лівого коліна з переходом на верхню третину лівої гомілки, в кількості не менше 5-ти.

Всі вищеописані тілесні ушкодження виникли незадовго до настання смерті, внаслідок ударів тупим предметом (предметами).

Закрита тупа травма грудної клітки з численними багатоуламковими переломами ребер з травматизацією тканини легень та масивними інфільтративними зливними крововиливами у м`які тканини грудної клітки в ділянках даних переломів - відносно живої особи, має ознаки, тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі у мить свого спричинення.

Закритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки, у верхній її третині з утворенням не менше як 3-х фрагментів, та переломи 5 і 6-го., відростків хребців грудного відділу, з масивними крововиливами в м`які тканини даних ділянок, відносно живої особи, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу мають ознаки, середнього ступеню тяжкості.

А також: синець лівої підочної ділянки; садно в ділянці кута кайми губ; два синці розташовані в проекції обох завушних ділянок; синець волосистої частини голови зліва, в області тім`яно-потиличної ділянки; синець в області грудної клітки з права; синець в області правого плеча, зовнішньої його поверхні, середньої; синець в області лівого плеча, зовнішньої його поверхні, середньої третини; два садна в проекції кута нижньої щелепи з ліва; по передній поверхні обох гомілок розташовані дві групи саден по одній на кожній кінцівці: з права в кількості 7-ми саден, зліва в кількості 6-ти саден, синець в проекції правої гомілки, в нижній її третині, по передній поверхні. Група синців розташована в проекції лівого коліна з переходом на верхню третину лівої гомілки, в кількості не менше 5-ти, масивні крововиливи в м`які тканини голови та тканину передньої черевної стінки - як у своїй сукупності так і кожне окремо, відносно живої особи, мають ознаки, легких тілесних ушкоджень.

Експерт прийшов до висновку, що всі тілесні ушкодження, що виявлені на трупі ОСОБА_10 були спричинені тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою контактною поверхнею, індивідуальні властивості якого (яких) у морфологічних ознаках тілесних ушкоджень не відобразилися. Судово-медичних даних, про те, що всі тілесні ушкодження могли бути спричинені знаряддями з різними індивідуальними ознаками - не має.

Враховуючи кількість, локалізацію та взаєморозташування виявлених на трупі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень вважається, що останній отримав біля 25-30 травматичних дій.

Смерть ОСОБА_10 , настала внаслідок травматичного шоку, який виник в результаті закритої тупої травми грудної клітки з чисельними багатоуламковими переломами ребер та травматизацією легеневої тканини,яка обтяжувалася переломами відростків 5 та 6-го хребців грудного відділу хребта з крововиливами у м`язи спини; багато уламковим переломом лівої стегнової кістки, у верхній її третині, з утворенням не менше як 3-х фрагментів з масивним крововиливом у м`які тканини лівого стегна, а також чисельних крововиливів та саден голови, тулубу та кінцівок.

Виходячи з трупних ознак, експерт дійшов висновку, що смерть потерпілого могла настати 04 листопада 2019 року у проміжок часу приблизно між 20:00 - 24:00 год.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду надавали суперечливі показання, кожний намагався перекласти вину на іншого та будь-яким чином зменшити свою участь у побитті потерпілого ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_9 вказував, що потерпілому вони спричинили не більше десяти ударів та, що ОСОБА_10 сам сів на багажник велосипеда і вони з ОСОБА_15 відвезли його додому, однак, такі показання спростовуються висновками судово-медичних експертиз та показаннями експерта в судовому засіданні, яка категорично заперечила можливість пересування потерпілого після перелому стегнової кістки.

ОСОБА_6 в свою чергу не виключив можливості, що потерпілому разом з ОСОБА_9 вони могли нанести біля 25 тілесних ушкоджень, але вказав, що особисто він наніс шість ударів - один удар долонею по щоці в гаражі, три удари по сідницях ногою, два удари проволокою. Категорично заперечив той факт, що ОСОБА_10 міг померти від тих ушкоджень, які спричинив йому особисто він, та вказував на те, що тілесні ушкодження потерпілому міг нанести ОСОБА_9 після того, як він поїхав додому в період часу з 19 до 21 години.

Такі показання обвинувачених суд вірно не прийняв до уваги та критично до них поставився, надавши оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам та показанням, які узгоджуються між собою та підтверджуються висновками проведених численних експертиз, які в судових засіданнях роз`яснили та підтвердили експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_12 .

Колегія судів також критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_17 , який наприкінці апеляційної скарги вказує, що коли він їхав, то потерпілий вільно пересувався та розмовляв, але на початку апеляційної скарги, викладаючи свої показання з вказівкою на те, що він їх не змінював, ОСОБА_17 вказує, що коли він їхав, то потерпілий лежав під стовпом і з носа у нього текла кров, при цьому, він не пам`ятає чи допомагав виводити потерпілого з гаража, але і категорично цього не заперечує. Тобто, фактично ОСОБА_17 підтверджує та припускає той факт, що ОСОБА_10 не міг самостійно пересуватись від травм, отриманих в приміщенні гаража.

Під час проведення слідчого експерименту обидва обвинувачені вказували на спричинення кожним з них тілесних ушкоджень ОСОБА_10 руками, ногами, молотком, пеньком, проволокою, у різні частини тіла. При цьому, експерти, як в дослідницький частині всіх проведених експертиз, такі і під час допиту в судовому засіданні пояснювали, що не змогли встановити, якими саме предметами були спричинені тілесні ушкодження, визначивши його як тупий твердий предмет з обмеженою поверхнею, оскільки потерпілий був вдягнутий, одяг пом`якшив та притупив удар, на тілі не залишились сліди від предмету, що позбавило можливості встановити, яким саме предметом були спричинені тілесні ушкодження.

Більш того, саме висновками експертів спростовуються версії обох обвинувачених щодо кількості та локалізації отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Так, експертами повністю виключена можливість отримання потерпілим переломів ребер під час падіння з висоти власного зросту на пряму поверхню та на пеньок, адже ребра у ОСОБА_10 були зламані в різних площинах, як спереду, так і ззаду.

Також експерт ОСОБА_16 не виключила можливість, що травма у вигляді пошкодження легень, які призвели до масивної крововтрати могла ускладнитись в той час, коли потерпілого заносили додому матір та свідки ОСОБА_18 . Однак, експерт зауважила, що з урахуванням того, що у потерпілого були зламані ребра з обох сторін, то кожен його подих ускладнював його стан, адже при здійсненні подиху кожного разу відбувалось пошкодження легень. Колегія суддів також звертає увагу на те, що до того, як потерпілого занесли додому родичі, на яких сторона захисту намагається перекласти вину в настанні смерті, стан ОСОБА_10 міг ускладнитись також і під час його транспортування на велосипеді від домоволодіння ОСОБА_9 до місця проживання, а з урахуванням пояснень експерта, що потерпілий не міг самостійно пересуватись, то є сумнівним, що він сів на багажник велосипеда, отже його погрузили на велосипед, в якому положенні він перебував в той час не встановлено, але ці дії обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 також могли прискорити погіршення стану потерпілого та ускладнити його стан.

Смерть ОСОБА_10 наступила впродовж години від того, як друге і третє ребро прокололи плевру, це могло відбутись в будь-який момент, не обов`язково під час переміщення потерпілого, як переконує сторона захисту, це могло статись навіть під час того, як потерпілий дихав, але якби обвинувачені не спричинили йому весь комплекс виявлених тілесних ушкоджень з такими значними переломами ребер, то і смерть його не наступила б.

Визначення часу смерті є приблизним, оскільки кожна людина це індивідуальність, перебіг стану залежить від багатьох факторів та особливостей організму людину, його фізичних можливостей, тому експерт вказувала, що дослідницька частина експертизи містить чітке обґрунтування такого висновку. У даному випадку смерть ОСОБА_10 , наступила в період часу з 20 до 24 години 04 листопада 2019 року.

Висновок експерта щодо визначення часу смерті потерпілого повністю узгоджується з встановленими у кримінальному провадженні даними.

Будучи допитаним в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що того дня ОСОБА_9 запросив його на шашлик, він прийшов, коли на дворі вже темніло, там вже були ОСОБА_9 , який стояв біля автомобіля, та ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 сидів на пеньку перед капотом автомобіля, всі вони були напідпитку. У ОСОБА_10 руки і обличчя були у крові, на пальцях кров. Він бачив, як ОСОБА_6 ударив ОСОБА_10 в обличчя, він удару потерпілий упав з пенька, при цьому ОСОБА_6 сказав ОСОБА_10 , щоб той ішов додому. Свідок вказав, що обвинувачені удвох одночасно наносили ОСОБА_10 удари руками та ногами. Свідок стояв у ОСОБА_9 за спиною на відстані близько трьох метрів, просив обвинувачених не чіпати потерпілого. Періодично обвинувачені зупинялись, і знову продовжували наносити удари ногами та руками в різні частини тіла ОСОБА_10 . Скільки всього було нанесено ударів він не може сказати. Обвинувачені наносили удари потерпілому близько десяти хвилин, удари вони наносили одночасно. Потім ОСОБА_6 підійшов та ударив ОСОБА_10 у ліву щоку, той упав з пенька на правий бік, вони його підняли та посадили на пеньок. ОСОБА_6 знімав потерпілого на відео, змушував, щоб той пообіцяв полагодити паркан. Після цього обвинувачені знову наносили ОСОБА_10 удари, уже лежачому, ОСОБА_9 наносив удари руками та ногами. Свідок відійшов до виходу з гаража. Обвинувачені попідруки витягли ОСОБА_10 з гаража. Біля двору ОСОБА_10 присів на пеньок чи на траву, обвинувачені наносили йому удари ногами, той втратив свідомість, обвинувачені полили його водою, він прийшов до тями. Після цього обвинувачені ще наносили ОСОБА_10 удари ногами по руках і ногах, ОСОБА_6 двічі ударив по корпусу руками. Свідок побоювався, що з ним теж так вчинять, тому стояв біля велосипеда під гаражем справа, піти він теж боявся. Потім побачив світло фар, приїхав батько ОСОБА_6 та забрав його додому. У цей час ОСОБА_10 лежав. Після побиття ОСОБА_10 на ноги не піднімався, він не ходив, він або лежав, або сидів. ОСОБА_9 посадив ОСОБА_10 на багажник велосипеда, свідок вів велосипед, а ОСОБА_9 тримав потерпілого, так вони відвезли потерпілого додому. Біля двору у потерпілого металева труба, ОСОБА_10 став біля неї та сказав, що далі сам дійде. Не пам`ятає, щоб обвинувачені наносили потерпілому удари ціпком. Молотком наносили удари. Вказав на те, що раніше ОСОБА_9 і йому погрожував та побив.

Крім того, свідок вказав на те, що ОСОБА_19 не телефонувала ОСОБА_9 та він з гаража додому не ходив.

Такі показання свідка ОСОБА_15 повністю узгоджуються з встановленими у кримінальному провадженні обставинами та підтверджують той факт, що в даному випадку неможливо виокремити кількість та локалізацію тілесних ушкоджень спричинених кожним з обвинувачених, адже били вони ОСОБА_10 одночасно та в різні частини тіла, від ударів обох обвинувачених міг наступити весь описаний експертами комплекс тілесних ушкоджень, в тому числі і той, від якого наступила смерть потерпілого.

Також, показання свідка узгоджуються з показаннями ОСОБА_20 , матері потерпілого, яка вказувала на те, що коли вона знайшла сина біля подвір`я, то він був весь мокрий та брудний, а свідок ОСОБА_15 повідомляв суду, що для того, щоб привести ОСОБА_10 до тями після того, як він втратив свідомість, обвинувачені обливали його водою.

Сам потерпілий перед смертю повідомив матері, що його побили ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 не були очевидцями подій побиття потерпілого, їх показаннями ні підтверджуються, ні спростовуються обставини вчиненого кримінального правопорушення. Той факт, що вони характеризують потерпілого, як конфліктну людину, жодним чином не є підставою для виправдання дій обох обвинувачених, як помилково вважає сторона захисту, адже свідок ОСОБА_15 також вказував на те, що ОСОБА_9 був конфліктною людиною та наносив йому тілесні ушкодження, крім того обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що не характеризує його з позитивного боку.

Показання свідка ОСОБА_19 колегія суддів оцінює критично, як такі, що надані з метою виправдати сина, обвинуваченого у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та які спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , а також даними, отриманими за результатами тимчасового доступу до інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених за абонентським номером ОСОБА_26 , відповідно до яких телефонних з`єднань за цим номером у той період часу не було.

Критика апелянтом відомостей, які були отримані в результаті слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_15 , які суд начебто поклав в основу вироку, не заслуговують на увагу, як безпідставні, оскільки під час постановлення вироку, суд прийшов до однозначного висновку про те, що даний слідчий експеримент є не належним та не допустимим доказом, з тих підстав, що проведений не як слідча дія, а у формі допиту, тому отримана інформація судом до уваги не приймалась. Суд оцінював виключно ті показання свідка, які він надавав в судових засіданням в суді першої інстанції, будучи під присягою та попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 двічі допитувався, надав послідовні показання, не змінював їх, не зважаючи на питання, які ставились стороною захисту з метою заплутати свідка. Він чітко розповідав про те, що бачив, навіть не зважаючи на показання свідка ОСОБА_22 , який вказував, що коли забирав сина від ОСОБА_9 , то ОСОБА_15 не бачив, останній в свою чергу назвав марку та колір автомобіля, на якому він приїжджав, до того ж саме свідок допомагав ОСОБА_9 відвозити потерпілого додому.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_17 про те, що його непричетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується відсутністю слідів крові потерпілого на його одязі, оскільки відсутність цих слідів пояснюється тим, що обвинувачений був затриманий 17 січня 2020 року, в той час, як кримінальне правопорушення було вчинене 04 листопада 2019 року, за такий проміжок часу ОСОБА_17 міг позбутися одягу, в якому був вдягнутий в день нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Відсутність біологічних слідів на одязі обвинуваченого жодним чином не виправдовує його та не свідчить про його непричетність до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , особливо з урахуванням того, що нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості він не заперечує.

Допитаний під час судового розгляду експерт ОСОБА_12 підтвердив, що смерть потерпілого настала від травматичного шоку, який став наслідком комплексу всіх тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_10 могла наступити від моменту закінчення нанесення тілесних ушкоджень у проміжку від однієї до шести годин.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КК України, злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. Взаємодія учасників виникає у момент початку скоєння кримінального правопорушення або під час його вчинення. При цьому необов`язково, щоб тілесні ушкодження були заподіяні кожним із них (наприклад, один з учасників групи пригнічує опір потерпілого, тоді як інший заподіює ушкодження, або ж учасник наносять різні за ступенем тяжкості тілесні ушкодження). У цих випадках, як правило, співучасник приєднується до виконавця, що вже почав виконувати об`єктивну сторону кримінального правопорушення. Їх дії мають бути погоджені щодо об`єкта та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, ці особи повинні усвідомлювати, що діють спільно для досягнення єдиного злочинного умислу.

Те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 діяли узгоджено та їх дії були направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та вони повністю усвідомлювали наслідки своїх дій підтверджується встановленими під час досудового розслідування та судового розгляду обставинами.

Приводом до конфлікту між ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_10 стали раптові неприязні відносини, що виникли між ними з приводу родички ОСОБА_6 . Катерини та хрещеника ОСОБА_9 , яким за їх словами ОСОБА_10 погрожував розправою, що також підтверджує свідок ОСОБА_15 . Цих обставин не заперечували і обвинувачені. Тобто, обидва обвинувачені мали претензії до потерпілого та хотіли їх вирішити саме шляхом спричинення тілесних ушкоджень, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 в приміщенні гаража, посадивши його на пеньок, знімали під відеозапис на телефоні обіцянку потерпілого полагодити паркан ОСОБА_27 . Такі дії обвинувачених, вказують на їх узгодженість, які були вчинені саме з метою покарати потерпілого, довести йому, що вони сильніші і змусять його до вчинення тих дій, які вони вважали правильними.

Під час проведення слідчого експерименту за одночасної участі обох обвинувачених, ОСОБА_6 вказував, що дав ОСОБА_10 «підсрачник» та штовхнув, сказав, щоб ішов звідси. ОСОБА_9 почав підштовхувати ОСОБА_10 , запитував, чи правда, що погрожував хрещеному, ударив в обличчя, в груди. Коли сиділи в гаражі, то знову виникла сварка, ОСОБА_9 ударив ОСОБА_10 в груди коліном, той упав, він відтягнув ОСОБА_9 , підняв ОСОБА_10 та ударив його два рази ногою по сідницях, сказав, щоб ішов звідси. Сороколіт встав, взяв цепок, в цей час ОСОБА_10 вийшов з гаража, але ОСОБА_9 його наздогнав, цепок намотав на праву руку, взяв за руки ОСОБА_10 , затягнув у гараж, почав бити ціпком по плечу. Той упав на бік. ОСОБА_6 забрав цепок, поклав на полиці. ОСОБА_9 взяв молоток з червоною ручкою, коли ОСОБА_10 сидів на підлозі ударив його зверху молотком приблизно три рази по спині. ОСОБА_6 забрав молоток у ОСОБА_9 , дав йому проволоку, сказав, щоб бив проволокою. Він один раз ударив і поклав, каже, що не той ефект. Потім підняв пеньок і кинув на ОСОБА_10 по тулубу, два рази по ногах. Боровик сказав досить, забрав ОСОБА_9 , а потерпілий в цей час лежав, та зателефонував батьку, щоб той його забрав. Вони удвох боком вивели ОСОБА_10 з гаража попід руки.

ОСОБА_9 вказував, що в гаражі ОСОБА_6 з тієї підстави, що у потерпілого туберкульоз, ударив ОСОБА_10 в обличчя правою рукою, той упав, закрив голову, почав наносити удари ногою в голову. Він підняв ОСОБА_10 допоміг сісти на пеньок, вони сварились, він утихомирював. Він пішов за дровами, коли повернувся побачив, що ОСОБА_10 сидить навприсядки, ОСОБА_6 перед ним, щось розказував. ОСОБА_6 рукою наносив потерпілому удари по голові. Він спитав у ОСОБА_10 , чи правда, що він погрожував звести зі світу його похресника та наніс йому при цьому правою рукою удар в обличчя, ОСОБА_10 упав на лікоть. Лівою рукою наніс два удари в праве плече, удар по нозі. Він почав проситись, ОСОБА_9 припинив та пішов до мангала. Потім утрьох зайшли до гаража. Коли він виходив з гаража у справах, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 знову виник словесний конфлікт, він помітив, що ОСОБА_10 падає в дверний проріз, почув два глухих удари, ОСОБА_10 вигнувся, випрямив спину. ОСОБА_6 брав його за шию та нагинав до колін, бив проволокою, руки вже звисали, ОСОБА_10 звалився з пня. Він його підняв, посадив на пеньок, змінилось дихання. ОСОБА_6 тримав у руках телефон, почав говорити, що паркан треба полагодити, разів три ОСОБА_6 наніс удари ОСОБА_10 . Взяв за руку ОСОБА_10 , він обперся на нього, вивів з гаража, ОСОБА_10 сів біля гаража, потім ліг, він також ліг біля нього, щоб послухати дихання. ОСОБА_6 забрав батько. ОСОБА_10 попросив допомогти йому добратись додому, сів на багажник велосипеда, ноги тягнулись по дорозі.

Не зважаючи на те, що показання обвинувачених, як під час проведення слідчого експерименту, так і в ході судового розгляду місять значні суперечності, вони однозначно та беззаперечно вказують на узгодженість їх дій, а з урахуванням медичних даних, які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , свідчать про те,що їх дії були узгодженими,направленими на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , при цьому, удари потерпілому вони наносили, як одночасно, так і по черзі.

Таким чином, виходячи із сукупності обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин наносили удари руками, ногами та сторонніми предметами у різні частини тіла потерпілого, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обвинувачені усвідомлювали суспільно - небезпечний характер свого діяння, допускали можливість настання наслідків у виді завдання будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому, а до настання смерті потерпілого від таких ушкоджень ставились необережно. У зв`язку з узгодженістю дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на кваліфікацію їх дій не впливає, від чиїх саме ударів настали наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілого.

При цьому, жоден з обвинувачених не зупинив іншого, не вжив заходів для того, щоб надати медичну допомогу потерпілому, що зайвий раз підтверджує те, що їх дії були направлені саме на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, адже у разі вчасно отриманої кваліфікованої медичної допомоги, смерть ОСОБА_10 могла і не наступити.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 колегія суддів не встановила.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особі та визначеній у частині другій статті 50 КК України меті, яку повинно нести в собі призначене вироком суду покарання.

Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОСОБА_30