Справа№ 938/307/22
Судове провадження № 1-кп/938/20/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022 за №0000040, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не cудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 в період часу з 16.04.2022 по 08.06.2022 за місцем свого проживання в смт Верховина Верховинського району Івано-Франківської області умисно, систематично, вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 16.04.2022 приблизно о 14год 30хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив щодо своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, яке виразилось в тому, що в ході конфлікту вiн висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Окрім цього, 17.04.2022 приблизно о 18год 00хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно матерi ОСОБА_5 домашне насильство а саме умисні дії психологічного характеру, якi виразилися в тому, що він виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 19.04.2022 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб.

Продовжуючи свої протиправні дії, 18.04.2022 приблизно о 15год 00хв. ОСОБА_3 повторно протягом року, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно матерi ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 19.05.2022 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб.

Однак, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, передбаченого ст.173-2 КУпАП, знову вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , при наступних обставинах: 08.06.2022 близько 22год 00хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 висловлювався нецензурними словами в адресу ОСОБА_5 та погрожував їй фізичною розправою. Такі протиправні дії ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні 06.02.2023 сторони подали на затвердження угоду про примирення укладену 20.01.2023 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.471 КПК України.

Відповідно до змісту угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Як вбачається із угоди про примирення ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині.

Сторони угоди про примирення також погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

Крім того, потерпіла та обвинувачений визначили наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК і КК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про примирення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про примирення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про примирення, зобов`язання. Угоду укладав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що угоду про примирення, укладено між нею та обвинуваченим добровільно, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Просить угоду затвердити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та угоду про примирення, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про відповідність угоди вимогам КПК України та можливість ухвалення вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України,у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Як вбачається з ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно положень ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З огляду на положення ст.12 КК України, злочин, який інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачений ст.126-1 КК України, є нетяжкий, що в силу вимог ч.3 ст.469 КПК України, передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки невиконання угоди, визначенні ст.476 КПК України.

Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, викладені в п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, визначенні ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Узгоджену сторонами міру покарання визначено у відповідності до положень ст. ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Сторони врахували фактичні обставини вчиненого злочину, який є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, та дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

Затвердити угоду про примирення, укладену 20.01.2023 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022 за №0000040.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7