Справа № 1-34/03
Провадження № 1-о/456/14/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву засудженого ОСОБА_7 від 07.09.2021 про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :
07 вересня 2021 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_7 від 17.08.2021 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2021 року автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду даної заяви: головуючий судя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2021 призначено ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.52 КПК України захисника для захисту його інтересів під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Заяву від 17.08.2021 ОСОБА_7 мотивує тим, що 14.11.2003 апеляційним судом Львівської області відносно нього ухвалено вирок, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Нововиявленими обставинами вважає факт проведення комплексної судово-психіатричної експертизи з порушенням строку, встановленого законом; в акті експертизи є покликання на визнання ним вини, що свідчить про зловживання експертом своїми процесуальними обов`язками, оскільки, такого факту встановлено не було. Вважає, що його конституційні та конвенцій ні права порушені неналежним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, що встановлено окремою ухвалою суду під час винесення вироку. І наведений факт не міг бути відомий експертам під час проведення експертизи. З наведеного вбачається, що акт експертизи грунтується на матеріалах досудового розслідування, яке проведено з порушенням вимог КПК України 1960 року, і відповідно такий висновок є незаконним. Вважає, що Верховний Суд України під час перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, не перевірив, які методи були застосовані під час проведення експертизи і не встановив, чи експерт не перевищив свої повноваження під час проведення експертизи. При цьому засуджений покликається на Бюлетень Верховного Суду 1965 року №5 та Бюлетень Верховного Суду 1962 року №2, якими передбачено правило про те, що не може бути покладено в основу вироку висновок експерта, який базується на припущеннях, а не на спеціальних знаннях в галузі науки, мистецтва і ремесла. Крім цього просить суд врахувати положення п.п.1,7,10,11,17,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997. Таким чином вважає, що неправильність акту експертизи і пояснення експерта, на яких побудовані вирок Апеляційного суду та ухвала Верховного суду України відносяться до суттєвих порушень закону, і згідно п.2 ст.4 Протоколу №7 ЕКПЛ і практики ЄСПЛ вплинули на результат справи, спотворивши саму суть правосуддя і значення судового рішення як акту правосуддя. Дані обставини знайшли своє підтвердження в окремій ухвалі Апеляційного суду від 14.11.2003. На підставі наведеного, просить суд відкрити провадження за нововиявленими обставинами, на підставі ч.1 ст.467 КПК України скасувати вирок і прийняти нове судове рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору; при цьому зазначає, що у випадку бездіяльності суду, змушений буде звертатися в засоби масової інформації України і посольства європейських країн в Україні.

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явився у зв`язку з тим, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у ФБУ виправній колонії №18 УФСИН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. Про розгляд заяви ОСОБА_7 неодноразово був повідомлений судом, про що свідчать листи, адресовані ФБУ виправній колонії №18 УФСИН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу 22.09.2021, 13.12.2021. Крім цього, ухвалу суду про відкриття провадження та ухвалу суду про призначення захисника, доручення про призначення захисника було надіслано на адресу ФБУ виправній колонії №18 УФСИН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу 22.09.2021.

Приймаючи рішення про розгляд заяви ОСОБА_7 за його відсутності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року з урахуванням Протоколу до неї від 28 березня 1997 року (далі Конвенція), учасниками якої є Україна та Російська Федерація, при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться одна з одною через свої центральні, територіальні та інші органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлено інший порядок зносин. Договірні Сторони визначають перелік своїх центральних, територіальних та інших органів, уповноважених на здійснення безпосередніх зносин, про що повідомляють депозитаря.
Зносини з питань видачі і кримінального переслідування здійснюються Генеральними прокурорами (Прокурорами) Договірних Сторін. Зносини з питань виконання процесуальних і інших дій, що потребують санкції Прокурора (суду), здійснюються органами прокуратури у порядку, встановленому Генеральними прокурорами (Прокурорами) Договірних Сторін (ст. 80 Конвенції). Відповідно до вимог ч.2 ст. 545 КПК України Міністерство юстиції України звертається із запитами до судів про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні під час судового провадження та розглядає відповідні запити судів іноземних держав.

На виконання вказаного, судом, в порядку глави 22 КПК України надіслано запит (доручення) Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (Львів) про допит засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в ФКУ ВК №18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу шляхом відеоконференції, а саме: 13.12.2021 надіслано запит (доручення) про участь в судових засіданнях, призначених на 12.30 05 квітня 2022 року та 12.30 год. 04.10.2022.

Крім цього, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, засудженій до покарання у виді позбавлення волі №2634 від 20.09.2021, надіслано на адресу ФБУ виправній колонії №18 УФСИН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу 22.09.2021, що свідчить про те, що ОСОБА_7 був повідомлений про призначення йому захисника ОСОБА_6 .

Крім цього, моніторингом системи документообігу суду «Д-3» та реєстру судових рішень встановлено, що заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами є непоодинокими, а відповідно і запити про міжнародну правову допомогу, а саме: щодо вирішення питання організації проведення розгляду заяв ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами в режимі відеоконференції, вже були предметом розгляду Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Так з отриманої від канцелярії суду інформації, скерованої Міністерством юстиції України на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 28.07.2021, встановлено, що ФКУ ВК-18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу не має можливості проведення судових засідань у режимі відеоконференцзв`язку. Зазначена інформація підтверджена супровідними листами ФКУ ВК-18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу та Лабитнангського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації.
Також, згідно інформації, наданої Укрпоштою 11.03.2022, припинено прийняття кореспонденції, адресованої Російській Федерації.
У зв`язку з наведеним, колегією суддів вирішено розглянути заяву ОСОБА_7 у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.466 КПК України, проти чого учасники кримінального провадження не заперечили.

Захисник засудженого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні у вирішенні заяви про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами поклалася на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами.

Заслухавши думку адвоката, прокурора, вивчивши заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, оглянувши матеріали справи №1-34/03, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Оглядом матеріалів справи №1-34/03 встановлено, що вироком колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України та відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, ОСОБА_7 засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2004 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської областівід 14.11.2003 щодо ОСОБА_7 без змін.

07.09.2021 на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 від 21.01.2019 про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами.

Засуджений ОСОБА_7 нововиявленими обставинами вважає: факт проведення комплексної судово-психіатричної експертизи з порушенням строку, встановленого законом; в акті експертизи є покликання на визнання ним вини, що свідчить про зловживання експертом своїми процесуальними обов`язками, оскільки, такого факту встановлено не було. Вважає, що його конституційні та конвенцій ні права порушені неналежним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, що встановлено окремою ухвалою суду під час винесення вироку. І наведений факт не міг бути відомий експертам під час проведення експертизи. З наведеного вбачається, що акт експертизи грунтується на матеріалах досудового розслідування, яке проведено з порушенням вимог КПК України 1960 року, і відповідно такий висновок є незаконним. Вважає, що Верховний Суд України під час перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, не перевірив, які методи були застосовані під час проведення експертизи і не встановив, чи експерт не перевищив свої повноваження під час проведення експертизи. При цьому засуджений покликається на Бюлетень Верховного Суду 1965 року №5 та Бюлетень Верховного Суду 1962 року №2, якими передбачено правило про те, що не може бути покладено в основу вироку висновок експерта, який базується на припущеннях, а не на спеціальних знаннях в галузі науки, мистецтва і ремесла. Крім цього просить суд врахувати положення п.п.1,7,10,11,17,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997. Таким чином вважає, що неправильність акту експертизи і пояснення експерта, на яких побудовані вирок Апеляційного суду та ухвала Верховного суду України відносяться до суттєвих порушень закону, і згідно п.2 ст.4 Протоколу №7 ЕКПЛ і практики ЄСПЛ вплинули на результат справи, спотворивши саму суть правосуддя і значення судового рішення як акту правосуддя. Дані обставини знайшли своє підтвердження в окремій ухвалі Апеляційного суду від 14.11.2003.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Щодо обставини, яку засуджений ОСОБА_7 вважає нововиявленою, а саме окрему ухвалу Львівського апеляційного суду від 14.11.2003, якою з його точки зору встановлено неправдивість, неправильність та незаконність акту експертизи, то в даному випадку, слід зазначити таке.

Фактично скарга ОСОБА_7 зводиться до незаконності акту комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №160 від 04.07.20003, і засуджений вважає, що окремою ухвалою, апеляційний суд Львівської області встановив порушення закону під час досудового розслідування кримінальної справи, і наведене суттєво впливає на законність вказаного акту експертів, оскільки в основу такого покладено матеріали досудового розслідування.

Як вбачається з акту комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №160 від 04.07.20003 /Т.2 а.с.125-127/, в основу такого покладено показання як самого ОСОБА_7 , так і матеріали досудового розслідування. Крім цього ОСОБА_7 надавалися експериментально-психологічні завдання і останній не відмовлявся їх виконувати, але виявив при цьому примітивну установчу поведінку, аби продемонструвати свою інтелектуальну неспроможність. Комісія експертів, при цьому прийшла до висновку, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в стані сильного душевного хвилювання не перебував.

Як вбачається з вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 /Т.3 а.с.268-283/, в основу такого покладено як акт комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №160 від 04.07.20003, так і показання судово-медичного експерта психіатра ОСОБА_8 . Тобто на момент постановлення вироку та окремої ухвали, суд не вбачав порушень закону при призначенні та проведенні вказаної експертизи, а відтак, поклав її в основу вироку, при цьому допитавши експерта та навівши пояснення останнього з відповідним правовим обгрунтуванням.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що процесуальні порушення закону, які мали місце під час досудового розслідування вказаної кримінальної справи дійсно констатовані в окремій ухвалі суду від 14.11.2003 /Т.3 а.с.308-311/, однак такі не вплинули на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, які йому інкримінували, і не мають жодного відношення до акту експертизи, який засуджений покладає в основу скарги, як підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Суд звертає увагу, що всі обставини, про які скаржник зазначає у скарзі були відомі суду на час постановлення вироку, а відтак, не можуть вважатися новововиявленими обставнами в розумінні закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що наведені засудженим ОСОБА_7 обставини, не підпадають під ознаки нововиявлених обставин, передбачених ч. 1 ст. 459 КПК України.

Таким чином, беручи до уваги, що вказана заява не підтверджується жодними належними і допустимими доказами та ґрунтується виключно на припущеннях засудженого ОСОБА_7 , а відтак заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Відмовляючи засудженому ОСОБА_7 у задоволенні заяви про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому, зокрема, зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Праведная проти Росії » (Pravednayav. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popovv.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язковою умовою розгляду справи за ново- виявленими обставинами відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування (розгляду).
Верховний Суд у ряді справ № 754/4860/14-к, № 423/1623/15-к, № 583/2535/17 констатував, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагав щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягав на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Таким чином, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що наведені засудженим ОСОБА_7 обставини, не підпадають під ознаки нововиявлених обставин, передбачених ч.1 ст. 459 КПК України та беручи до уваги, що вказана заява не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а виключно припущеннями засудженого ОСОБА_7 , а відтак заяву ОСОБА_7 проперегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Заяву засудженого ОСОБА_7 від 07.09.2021 про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом семи діб із дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 17.00 год. 06 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3