Справа № 161/8137/22 Провадження №11-кп/802/699/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003093, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2022 року, щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Світлогорськ, Гомельської області, республіки Білорусь, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працююча, раніше неодноразово судима, востаннє:
- 02 червня 2021 вироком Апеляційного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строком 5 місяців. Зараховано в строк відбування покарання строки покарання відбуті повністю за вироками Бродівського районного суду Львівської області від 27.06.2019 та Шепетівського районного суду Хмельницької області від 30.07.2019 у виді 4 місяці арешту. 17.01.2021 звільнена з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» по відбуттю строку покарання;
- 19 травня 2022 року вироком Дубенського районного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 19 травня 2022 року, тобто з моменту її фактичного затримання.
Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_7 - тримання під вартою, обраний ухвалою від 20.05.2022 (продовжений відповідними судовими рішеннями), залишено до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення вироку (тобто до 16.09.2022).
Вирок Дубенського районного суду Рівненської області від 19 травня 2022 року вказано виконувати самостійно.
Цим же вироком вирішено долю речових доказів, процесуальних витрат та арештованого майна.

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винною за те, що вона 29 грудня 2021 року близько 11 години 10 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленою органом досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом обману, представившись працівником газової служби, проникла до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де із гаманця, який знаходився у шухляді тумбочки, що розміщена у вітальній кімнаті, повторно, таємно викрала гаманець в якому знаходилися грошові кошти у сумі 400 гривень та два перстні із металу сірого кольору, які матеріальної цінності не становлять, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди у сумі 400 гривень.
Окрім цього, 12 січня 2022 року близько 13 години, ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом обману, представившись працівником газової служби, проникла до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де із гаманця, який знаходився у шухляді шафи, що розміщена у вітальній кімнаті, повторно, таємно викрала грошові кошти у сумі 550 євро, що на момент вчинення злочину відповідно до курсу НБУ становить 18 854 гривні 55 копійок, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім цього, обвинувачена ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Окрім того, зазначає про думку потерпілих, які просили не позбавляти її волі та суворо не карати, оскільки вона щиро розкаялася та частково відшкодувала їм завдані збитки. На переконання апелянта судом не враховано положення ч.4 ст.225 КПК України, де суд під час судового розгляду має право допитати свідків в разі необхідності уточнення показань чи отримання показань, щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування. Також ОСОБА_7 вважає порушенням своїх прав - судовий розгляд в суді першої інстанції в режимі відеоконференції, без її згоди. Вказує про активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, що на її думку не враховано судом при призначенні їй покарання за інкримінований злочин. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який її засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України. При цьому з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, тим паче її захисник просив провести спрощений порядок дослідження доказів, що вона підтримала та погодилась. А тому, вирок суду в цій його частині на предмет законності та обґрунтованості апеляційним судом не перевіряється.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченоЇ ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненому кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винної, а саме: інформацію про стан її здоров`я, яка не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра за допомогою до них не зверталася, вину визнала повністю, однак раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не стала, належних висновків не зробила, знову вчинила корисливі злочини, не працює. Хоча потерпілим шкоду відшкодувала частково, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру у них до обвинуваченої не має. У сукупності наведене свідчить про підвищену суспільну небезпеку, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства ОСОБА_7 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції ОСОБА_7 , в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання саме у виді позбавлення волі обвинуваченою реально. Окрім того знайшов за можливе призначити покарання мінімального розміру, передбаченого санкцією статті 185 КК України.

Твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та її особі через суворість покарання є безпідставними.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Посилання ОСОБА_7 про порушення її прав при розгляді кримінального провадження у режимі відеоконференції без її згоди є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст.336 КПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №2201-IX від 14.04.2022) суд не має права прийняти рішення, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб та відповідно до Указу Президента України №573 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченої про необхідність призначення їй покарання не пов`язаного з позбавленням волі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, і апелянтом не наведено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді