Дата документу 07.11.2022Справа № 554/5608/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.204 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.204 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що слідчими слідчого управління ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000045 від 13.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що групою осіб на території Полтавської області здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Під час проведення досудового розслідування 28.09.2022 року, що за адресою: м.Полтава, Майдан Незалежності, 1Б, працівником ГУ ДПС у Полтавській області під час фактичної перевірки було виявлено у магазині «Вина Світу» ознаки підробки акцизних марок лікеро-горілчаної продукції ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро», а саме горілка «Колос Відбірна», горілка «Колос Житня», горілка «Колос Класична», горілка «Петриківська».

Крім того, в ході виконання доручення в порядку ст.40,41 КПК України, співробітниками Управління служби безпеки України встановлено можливі місця зберігання документальних матеріалів та контрафактної продукції, які свідчать про незаконну реалізацію підакцизної лікеро-горілчаної продукції ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Царичанка, вул. Царичанська буд. 168) на території м. Полтава та Полтавської області, до вчинення злочину причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який безпосередньо організовує незаконну реалізацію фальсифікованої підакцизної продукції під виглядом питної води ТМ «Петриківська» фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 та використовує в своїй незаконній діяльності автомобіль марки «Mazda CX-3» НОМЕР_1 .

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження за наслідками проведення обшуку 02.11.2022 року за адресою АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27.10.2022 року вилучено:
1.Протокол зустрічі співробітників напрямку ДБК «Дніпро» на 1 арк.
2.Прайс-лист на 1 арк.
3.Звіт роботи торгових точок з 01.10-27.10.2022 на 1 арк.
4.Звіт акциз на 1 арк.
5.Звіт по ОСОБА_5 на 1 арк.
6.Звіт по торговим агентам на 1 арк.
7.Список торгових точок на 14 арк.
8.Акт № ПП-0000447 від 30.09.2022 на 1 арк.
9.Мобільний телефон Xiomi Mi Play imei 1 НОМЕР_2 imei 2 НОМЕР_3 1 шт.
10. Ноутбук «Lenovo ideapad 320-15Sk» з зарядним пристроєм 1 шт. - вище зазначене є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що вище перелічені речі є предметами, які зберегли на собі сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що слідчими слідчого управління ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР (а.с.4-5) вбачається, що групою осіб на території Полтавської області здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.10.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 з метою виявлення та відшукання, зокрема: незаконно виготовлених підакцизних товарів, в т.ч. алкогольних виробів, а також документів, які свідчать про придбання, виготовлення, зберігання, реалізацію алкогольної продукції.
За наслідками проведення обшуку 02.11.2022 року за адресою АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27.10.2022 року вилучено: протокол зустрічі співробітників напрямку ДБК «Дніпро» на 1 арк.; прайс-лист на 1 арк.; звіт роботи торгових точок з 01.10-27.10.2022 на 1 арк.; звіт акциз на 1 арк.; звіт по ОСОБА_5 на 1 арк.; звіт по торговим агентам на 1 арк.; список торгових точок на 14 арк.; акт № ПП-0000447 від 30.09.2022 на 1 арк.; мобільний телефон Xiomi Mi Play imei 1 НОМЕР_2 imei 2 НОМЕР_3 1 шт.; ноутбук «Lenovo ideapad 320-15Sk» з зарядним пристроєм 1 шт.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
У клопотанні не йдеться про арешт майна з метою конфіскації як виду покарання. Цивільний позов по справі також не заявлено. Також слідчим не надано й доказів, які б давали достатні підстави вважати, що вилучене майно підлягатиме спеціальній конфіскації.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України якщо метою арешту є збереження речових доказів, то такий арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На думку слідчого судді, слідчим не наведено переконливих тверджень з приводу того, що протокол зустрічі співробітників напрямку ДБК «Дніпро» на 1 арк., прайс-лист на 1 арк., звіт роботи торгових точок з 01.10-27.10.2022 на 1 арк., звіт акциз на 1 арк., звіт по ОСОБА_5 на 1 арк., звіт по торговим агентам на 1 арк., список торгових точок на 14 арк., акт № ПП-0000447 від 30.09.2022 на 1 арк., мобільний телефон Xiomi Mi Play imei 1 НОМЕР_2 imei 2 НОМЕР_3 1 шт., ноутбук «Lenovo ideapad 320-15Sk» з зарядним пристроєм 1 шт., вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, в контексті предмета розслідування та внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей.
Крім того, слідчим не зазначено достатніх підстав вважати, що із залученням вказаного майна для досягнення цілей кримінального провадження потрібно проводити в подальшому будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді відповідних заборон щодо цього майна.

У даному випадку необхідно також зазначити, що на теперішній час відносно власника майна ОСОБА_4 досудове розслідування не ведеться, будь-яких даних щодо його причетності до вказаних дій та кримінального провадження в цілому в клопотанні не зазначено, й не надано відповідного підтвердження.

Сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Однак будь-які обґрунтування з цього приводу слідчим не представлені, а наведені обставини щодо значення майна як речового доказу, який можливо використати в межах даного кримінального провадження, не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також доводами, які б можна було вважати переконливими.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, з доданих слідчим до свого клопотання доказів не вбачається доведеність необхідності арешту та наявність заявлених у клопотанні ризиків, а так само значення вказаного майна для досягнення цілей у кримінальному провадженні.

Слідчим всупереч вимог ст.173 КПК України належним чином не обґрунтовано підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також відповідність такого майна критеріям, передбаченим ст.ст.98, 170 КПК України, і необхідності накладення арешту на таке майно.

В силу статті 41 Конституції України, статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України, обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно може призвести до втручання у право інших осіб на мирне володіння своїм майном. Таке втручання буде невиправданим, оскільки у суду відсутні відомості щодо причетності до кримінального правопорушення, що у свою чергу вказує на те, що накладення арешту на вказане майно призведе виключно до свавільного порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає, що запобігання таким порушенням є додатковою, але не менш важливою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відтак, у даному випадку враховуються правові підстави для арешту, можливість використання наведеного в клопотанні майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, відповідне обмеження конституційних прав як власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, а також проаналізувавши наведені у клопотанні доводи, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість клопотання слідчого, оскільки останнім в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а отже не доведено необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, доцільності обмеження у такий спосіб права власності, а також необхідності накладення арешту на вказане майно.

Клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування, за відсутності достатніх правових підстав, не відповідає критерію співрозмірності та завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Відтак, за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, відсутні правові підстави для вжиття ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000045 від 13.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.204 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1