УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі за заходами відеоконференцзв`язку за засобом відеофіксації підготовче судове засідання за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

У С Т А Н О В И В:

09 травня 2022 року з Володимир-Волинської окружної прокуратури до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою суду від 09.05.2022 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор вважала можливим призначити справу до розгляду, а також звернулася з клопотаннями щодо запобіжних заходів обвинувачених. Просила обрати відносно ОСОБА_6 тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 домашній арешт. Мотивувала свої клопотання наявністю ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема тяжкістю покарання за інкриміноване правопорушення, даними, що характеризують обвинувачених, можливістю переховування від суду, знищенням доказів, впливом на свідків, продовженням вчинення інших кримінальних правопорушень. Всі ці ризики на теперішній момент наявні, в зв`язку з чим незастосування вказаних заходів не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

Захисник ОСОБА_4 , якого підтримав підзахисний ОСОБА_6 , щодо призначення справи до розгляду вважали можливим, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, вважаючи такий вид запобіжного заходу непомірно жорстким та нічим не оправданим, доводи прокурора не відповідають дійсності, не доводять чому інші види запобіжного заходу не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, який не має наміру ховатися від суду та впливати на свідків. Посилаючись на практику ЄСПЛ, просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечень щодо призначення справи до розгляду та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням ряду обов`язків не висловили.

Заслухавши думку учасників по справі, суд приходить до наступного.
Підстав для закриття кримінального провадження або його призупинення не вбачається. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області.

Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження має проводитися у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.

Обвинуваченим роз`яснено право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Згідно із ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Враховуючи практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями даних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів одночасно визнається неправильним «автоматичне» продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.

За висновком КСУ продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість.

При цьому, питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, чи зміни або скасування запобіжного заходу за клопотаннями учасників судового провадження може бути розглянуто судом тільки у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.3 ст.315 КПК України.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в період іспитового строку, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, не працевлаштований, отже не має постійного джерела прибутку, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Шевчук також обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, вперше притягається до кроимінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, зі слів підробляє приватним чином, постійно проживає за місцем реєстрації, з батьками, отже має міцні соціальні зв`язки.

Окрім даних, що характеризують обвинувачених, суд враховує, ті обставини, що по справі ще не розпочато судове слідство, не залучені докази, не допитані потерпілий, свідки обвинувачення, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку обвинувачених.

Обираючи обвинуваченим запобіжні заходи, зокрема ОСОБА_6 тримання під вартою, ОСОБА_7 домашній арешт, суд враховує наявність ризиків незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які на момент прийняття судом рішення не залучені до матеріалів кримінального провадження і мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від слідства, оскільки тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, може негативно вплинути на хід подальшого судового розгляду, тобто наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доказів які б спростовували вищевказані ризики та надавали можливість обрати обвинуваченим більш м`які запобіжні заходи суду не надано.

Отже, виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне обрати обвинуваченим відповідні запобіжні заходи та покласти відповідні обов`язки.
Оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 314-316, 331 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд
У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області о 10-00 годині 26 травня 2022 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисників та обвинувачених.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 15 липня 2022 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 22-00 години до 07-00 години наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , наступні обов`язки: прибувати на виклик суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд; не відлучатись з с.Володимирівка Володимир-Волинського району, Волинської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватися від спілкування із особою, визнаною потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків покладених судом строком до 15.07.2022 року.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем мешкання обвинуваченого, зокрема Володимир-Волинському РВП ГУНП у Волинській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

На ухвалу, в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено о 12-30 годині 20 травня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_8