Справа № 538/876/22
Провадження № 1-кп/538/135/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Лохвицький районний суд Полтавської області:

у складі головуючого судді - Цімботи Л.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дробот О.П.,

прокурора Фурси В.І.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_3 ,

педагога - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000135 про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Вирішальне Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

12.07.2022р. приблизно о 15.50 год, ОСОБА_1 знаходячись поблизу господарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку із малолітнім ОСОБА_2 . В ході сварки ОСОБА_1 , маючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, із застосуванням фізичної сили, ступнею правої ноги наніс один удар у ділянку грудної клітини справа ОСОБА_2 , який в момент удару лежав на землі на лівому боці. Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 відповідно до висновку експерта № 94 від 13.07.2022 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді: синця правої бокової поверхні грудної клітки, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованого кримінального проступку визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно в липні 2022 р. перебуваючи в нестабільному емоційному стані через негативну поведінку та вчинки малолітнього ОСОБА_2 вдарив пятою лівої ноги останнього в область грудної клітки, хоча хотів вдарити по сідниці. Про вчинене дуже шкодує, просить вибачення у потерпілого.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування, а також критично ставиться до вчиненого ним кримінального проступку та щиро розкаюється у вчиненому.

Малолітній потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що в липні 2022 р. ОСОБА_1 вдарив його ногою у грудну клітку.

Законий представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 12 липня 2022 р. після обіду вдарив її сина ОСОБА_5 ногою в область грудної клітки, самої події вона не бачила, лише почула плач дитини, який розказав про удар, вона викликала медичого працівника, який приїхав разом з працівниками поліції, відвезла дитину в лікарню, де на рентгені констатували ушиб; в даний час їй відомо, що її малолітній син спілкується з ОСОБА_1 , останній показує сину як лагодити інструменти тощо, претензій до ОСОБА_1 вона не має, просила суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та його законного представника та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого та законного представника, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та наступні дані про особу винного.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні кримінального проступку, щиро розкаявся. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального проступку відносно малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, враховуючи, що негативна харатеристика на обвинуваченого відсутня, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога він не перебуває, не працює, тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, та наявність пом`якшуючих покарання обставин, незважаючи на наявність обтяжуючої покарання обставини, враховуючи також думку сторони потерпілого та принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота