ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/482/22
Провадження № 1-кп/210/346/22

"19" квітня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 січня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000014 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Софіївка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого, а саме:

- 05.02.2014 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання призначене вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2012 року і остаточно призначено покарання строком на 3 роки 6 місяців. Звільнився 24.09.2015 по відбуттю строку покарання;

- 30.10.2017 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнився 14.09.2021 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше засудженим, в останній раз 30.10.2017 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
Так, діючи повторно, ОСОБА_5 , 05.01.2022 близько 19 год. 05 хв., проходив повз зупинки громадського транспорту «Термінал» по пр. Металургів, Металургійного району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та побачив, що до зупинки йде раніше невідома йому потерпіла ОСОБА_7 , наздогнавши останню ОСОБА_5 побачив на спині рюкзак та в даний момент у ОСОБА_5 , раптово виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме рюкзаку потерпілої, з корисливого мотиву, для обернення його у подальшому на свою користь. Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, діючи умисно й цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, протиправно, підійшов до потерпілої зі спини та з силою, шляхом ривку хотів зірвати з плечей потерпілої рюкзак, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №276 від 24.01.2022 становить 542,43 грн. в якому знаходився мобільний телефон марки «Samsung J3», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №276 від 24.01.2022 становить 1300 грн., а також продукти харчування, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_7 не мають, після чого потерпіла почала чинити опір останньому, в відповідь на що ОСОБА_5 наніс потерпілій удар рукою в область обличчя, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в результаті чого потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, що відповідно до висновку експерта №39 від 18.01.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, та надалі продовжував реалізовувати свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливого мотиву, для обернення його у подальшому на свою користь, але ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був викритий та в подальшому затриманий свідками.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що це сталося після нового року, перебував у стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту в темний час доби, точне місце не пам`ятає оскільки сам не місцевий. Хотів заволодіти сумкою, з цією метою вдарив потерпілу, смикнув сумку з метою заволодіння майном потерпілої. Вона чинила опір та він впав на землю, підбігли чоловіки, затримали його до моменту приїзду поліції. Просив суворо не карати.
ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні 31.03.2022 року показала, що близько 19-00 години в м. Кривий Ріг, на зупинці «Термінал» обвинувачений напав на неї позаду, схопив за рюкзак та потягнув за зупинку, наносячи удари по голові. Були тілесні ушкодження, вимагав гроші. Не зміг заволодіти рюкзаком, оскільки підбігли на допомогу хлопці та затримали обвинуваченого до приїзду поліції, викликали швидку допомогу.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні 12 квітня 2022 року присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяв та клопотань не має. При визначенні міри покарання покладалася на розсуд суду.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілої, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за за частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, незакінчений замах на відкритевикрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 186 КК України є тяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, офіційно не працює, раніше судимий в тому числі за вчинення аналогічного злочину; під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, не одружений, дітей на утриманні немає, не має постійного місця проживання.
Завдана майнова шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
Відповідно до судово-психіатричної експертизи № 19 від 20.01.2022 року ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, в період інкримінованого йому діяння не страждав і на теперішній час не страждає. За своїм психічним станом в той період часу він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (мат к.п. а.с.74-76).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо встановлення обтяжуючої обставини, такої, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно довідки КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР № 19 від 06.01.2022 року ОСОБА_5 06.01.2022 року об 01 годині 30 хвилин перебував у стані алкогольного сп`яніння (мат. к.п. а.с.12).
Ураховуючи викладені обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, їхню суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги досудову доповідь від 28.02.2022 року, згідно з якою виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.34-35).
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_5 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, ближче до мінімального строків, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив тяжкий корисливий злочин проти власності, будучи раніше засудженим за частиною 2 статті 186 КК України, вчинив аналогічний злочин через три місяці після відбуття покарання вказує на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства. У зв`язку з чим ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій обвинувачення, з урахуванням статті 65 КК України, яке слід відбувати реально.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Крім того, суд враховує, що після пред`явлення обвинувачення у даному провадженні ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2022 року, відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання в порядку статті 208 КПК України - з 05 січня 2022 року.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту його фактичного затримання - з 05 січня 2022 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази: жіночий рюкзак чорного кольору з графічним металевим написом, в якому знаходились продукти харчування, зв`язка ключів та мобільний телефон марки Samsung G3, бронзового кольору, пам`ять 2,16 GB, 2016 року, придбано в 2019 році, imei 1: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які згідно розписки від 05.01.2022 року передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у володінні останньої за належністю.
Витрати на проведення експертиз відсутні.

Матеріали кримінального провадження, внесеного 05.01.2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000014 - залишити у справі № 210/482/22 (провадження № 1-кп/210/346/22).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1