Справа 556/1410/22
Номер провадження 1-кс/556/228/2022
У Х В А Л А
про задоволення скарги на постанову
про закриття кримінального провадження
03.08.2022 року

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000075 від 01 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Володимирецького районного суду Рівненської області надійшла зазначена скарга, у якій адвокат ОСОБА_4 просить скасувати постанову дізнавача відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 01 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України, посилаючись на те, що слідчим неправомірно винесено постанову про закриття кримінального провадження.

В судове засідання скаржник представник заявника надав клопотання про розгляд скарги у його відсутності, просив задовольнити скаргу з підстав зазначених у скарзі.

Представник сторони обвинувачення, будучи належно повідомленим про час і місце судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги по суті, як це вбачається зі ст.306 ч.3 КПК України.

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Судом встановлено, що 01 липня 2022 року до ЄРДР під №0000075 внесено відомості за заявою ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України

14 липня 2022 року дізнавачем відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000075 від 14 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Із такою постановою про закриття кримінального провадження представник заявника адвокат ОСОБА_4 не згідний, тому звернувся до слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області зі скаргою про її скасування.

У поданій скарзі автор зазначає, що вказана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, за змістом ст.ст.283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Виходячи із завдань кримінального провадження, закріплених в ст.2 КПК України, а також таких загальних засад кримінального провадження, як законність, публічність та диспозитивність (ст.ст.9, 25-26 КПК України), прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим, вказані вимоги кримінального процесуального закону не дотримані дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови. Так, в ході проведення дізнання не було допитано очевидця події ОСОБА_6 і не дано правову оцінку його показанням, не встановлено та не допитано інших осіб, які могли бути очевидцями події або яким відомі відомості, які відносяться до предмету доказування в даному кримінальному провадженні; не визнано особу власника житла потерпілим в кримінальному провадженні.

Наведене, на думку суду, свідчить про неповноту проведеного дізнання і передчасний характер прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на таке.

Однією із підстав закриття кримінального провадження дізнавач вказує малозначність вчиненого діяння, яка у відповідності до ч.2 ст.11 КК України свідчить про відсутність складу злочину. В той же час, виходячи із змісту оскаржуваної постанови, підстав для такого висновку не було.

Так, за частиною 2 ст. 11КК не визнається злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Специфіка визначення малозначності діяння полягає у встановленні обов`язкової сукупності трьох умов:

1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до ч. 2 ст. 11 КК;

2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;

3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

Поняття істотної шкоди у контексті ч. 2 ст. 11 КК має оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми).

Якщо істотність шкоди визначена об`єктивними ознаками того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається.

Подібну позицію неодноразово висловлював ВС у відповідних постановах (наприклад, постанова ККС ВС у справі № 688/1553/19 та ін).

Таким чином, виносячи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, дізнавач поєднала в ній дві окремі підстави закриття відсутність вини у формі умислу та малозначність, що є неприпустимим; і по-друге, зробила висновок про малозначність діяння без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, в т.ч. без врахування позиції власника житла, тобто особи, яка має права потерпілого в даному провадженні ОСОБА_7 .

При цьому слід також приймати до уваги, що диспозиція ч.1 ст.162 КК України описана законодавцем виключно як формальний склад злочину, тобто не містить вказівки на шкоду, її розмір чи вид.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги докази в їх сукупності, з метою повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування слідчий суддя приходить до переконання, що постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, те що постанова дізнавача відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 01 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України, суперечить вимогам закону та сталої судової практики, винесена за наслідками неповного дослідження усіх обстави справи, слідчий суддя вважає скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову дізнавача відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000075 внесеного в ЄРДР 01 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України - скасувати та відновити досудове розслідування.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає, заперечення на неї може бути подане під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1