Справа № 174/211/22
п/с 1-кс/174/83/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , заступника начальника відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність службової особи щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
18.05.2022 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність службової особи щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення.
В обґрунтування поданої скарги вказано, що 12.05.2022 року ОСОБА_5 була направлена через АТ «Укрпошта» за трек-номером 736 на адресу начальника ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровської області, заява про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, вчиненого у відношенні неї внаслідок зловживання своїми повноваженнями керівником магазину «Алло» ТОВ «Алло». Однак, до цього часу її вищезазначене повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесено.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обовязкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні її представник адвокат ОСОБА_6 скаргу підтримав та просив задовольнити.

Заступник начальника відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали журналу єдиного обліку ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровської області, які надані для огляду в судовому засіданні, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У ході судового розгляду скарги встановлено, що 12.05.2022 року ОСОБА_5 звернулася до ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровської області із заявою про злочин, в якій просила, зокрема, внести до ЄРДР дані, повідомлені нею в заяві, які на її думку свідчить про вчинення службовою особою ТОВ «Алло» яка є керівником магазину «Алло» в м. Вільногірську, кримінального правопорушення у вигляді проступку передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру вносяться зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК).

Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Перевіряючи наявність підстав для зобовязання начальника сектору дізнання ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровської області внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 12.05.2022 року слідчий суддя зазначає таке.
Диспозиція ч. 1 ст. 364-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Отже, обов`язковою умовою застосування норми ст. 364-1 КК України є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

З примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так, у заяві про скоєння кримінального проступку від 12.05.2022 року ОСОБА_5 вказала, що вона звернулась до магазину «Алло» в м. Вільногірську та вимагала, щоб у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у неї службові особи продавця ТОВ «Алло» прийняли на гарантійний безплатний ремонт телефон, або замінили їй вказаний телефон на аналогічний належної якості, або розірвали із нею договір купівлі-продажу та повернули їй кошти за товар неналежної якості, керівник магазину «Алло» відповіла, що оскільки в Україні триває війна, то вказаний телефон ТОВ «Алло» ремонтувати не буде, а також не буде замінювати, як і повертати кошти. Вказаними зловживаннями своїми повноваженнями з боку керівника магазину «Алло», ТОВ «Алло», на думку заявника, отримав неправомірну вигоду за її рахунок (кошти за товар неналежної якості), а їй спричинена істотна шкода, оскільки вона є пенсіонером, отримує невелику пенсію і для неї є істотною сума 800,00 грн. сплачена за товар, яким вона не може користуватися за його прямим призначенням. Вважає, що оскільки під час воєнного стану в Україні не прийнято жодного нормативно-правового акту, який би обмежував права споживачів, що свідчить про вчинення службовою особою ТОВ «Алло» яка є керівником магазину «Алло» в м. Вільногірську, кримінального правопорушення у вигляді проступку. Отже, вказані дії керівника магазину на думку ОСОБА_5 , свідчать про вчинення кримінального правопорушення у вигляді проступку передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, яке підлягає внесенню до ЄРДР та є підставою для початку досудового розслідування.

Дослідивши заяву ОСОБА_5 про кримінальний проступок від 12.05.2022 року слідчий суддя дійшов висновку, що заява не містить обставин, які б свідчили про вчинення службовою особою (керівником магазину «Алло» в м. Вільногірську), кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України. Усі відомості, викладені ОСОБА_5 у заяві, ґрунтуються на субєктивній оцінці зазначених у заяві обставин, та фактично зводяться до незгоди з діями керівника магазину, яка на думку заявника допустила порушенням її прав, як споживача.

Слідчий суддя погоджується з доводами заступника начальника ВП № 4, висловленими в судовому засіданні, щодо вказаного заявницею розміру шкоди, яка виходячи із положень діючого законодавства не є істотною.

Щодо твердження представника ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що особа сама визначає, яка для неї шкода є істотною, а також шкода може бути нематеріальною, то відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо розуміння поняття «істотна шкода», яка висловлена у постанові від 27.10.2016 (справа №5-99кс16), вказано, що примітка до ст. 364 КК зазнала змін, оскільки законодавець уже не використовує у визначенні розглядуваного поняття сполучник «якщо», і тому чинна редакція цього положення охоплює майнову шкоду, яка досягла розміру, що в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тобто йдеться тільки про шкоду майнового характеру.

Встановлено, що для перевірки звернення ОСОБА_5 про кримінальний проступок від 12.05.2022 року було здійснено виїзд групи та відібрано пояснення від директора магазину. За результатами проведеної перевірки посадова особа ВП № 4 дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей в ЄРДР у звязку з відсутністю достатніх даних, які свідчать про ознаки кримінального правопорушення у діях директора магазину «Алло» в м. Вільногірську, зясовано, що телефон знаходиться на гарантії і його буде прийнято для ремонту, але як на час звернення ОСОБА_5 так і на час проведення перевірки сервісний центр у м. Київ не працює у звязку зі збройної агресією Російської Федерації проти України.

Щодо твердження представника заявника адвоката ОСОБА_7 про відсутність у слідчого судді права на вивчення фактів, викладених в заяві про злочин, надання оціночних суджень поза вчиненням процесуальних дій, слід зазначити таке. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зокрема вказав, що питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг.

Так, у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку субєкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи нереагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.
Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_5 щодо бездіяльності начальника сектору дізнання ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровської області стосовно поданої нею 12.05.2022 року заяви про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, слідчий суддя дійшов висновків про відсутність в заяві достатніх обєктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події свідчать, що існує ймовірність вчинення кримінального проступку, про який повідомляв заявник.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та відповідно для зобовязання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 7, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службової особи щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1