Справа № 192/1213/22
Провадження № 1-в/192/243/22
Ухвала
іменем України

07 вересня 2022 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого (в режимі відео конференції) ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлограді Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)»,
Початок строку відбування покарання: 12 грудня 2019 року
Кінець строку відбування покарання: 12 березня 2023 року

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області. Посилається на те, що порушень не допускав, стягнень не має, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, до виконання робіт, позовів не має, дотримується норм, які визначають порядок, характеризується позитивно, працевлаштований.
В судовому засіданні клопотання підтримав, також повідомив, що має заохочення.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти умовно-дострокового звільнення засудженого заперечувала, вважає, що засуджений на шлях виправлення не став.
Прокурор також проти задоволення клопотання заперечував, звернув увагу, що засуджений має лише одне заохочення.
Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 12.12.2019, кінець строку відбування покарання: 12.03.2023.
Був засуджений:
21.07.2011 Лозівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;
26.09.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком тривалістю 1 рік; покарання не відбув;
09 жовтня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.
Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Так, за період відбування покарання засуджений має одне заохочення, стягнень не має.
Відповідно до характеристики, складеної у вересні 2022 року, за період перебування в ДУВП № 4 характеризувався посередньо.
У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 16 січня 2020 року. Працевлаштований різноробочим до цеху ССЦ № 3 на промисловій зоні установи виконання покарань.
За час відбування покарання характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для їх самостійного виконання не має. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує соціальні зв`язки шляхом отримання передач та бандеролей.
Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
15 січня 2020 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відмовила засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 КВК) як особі, яка не стає на шлях виправлення (а.о.с. 32).
27 серпня 2021 року комісія виправної установи відмовила у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому, який не став на шлях виправлення (а.о.с. 66).
25 лютого 2022 року комісія виправної установи відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення (а.о.с. 40).
Суд звертає увагу, що відбуття двох третин строку покарання засудженим, працевлаштування, посилання засудженого на відсутність з його сторони порушень та наявність заохочення не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Суд враховує, що засуджений не порушує режим утримання, але при цьому суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Протягом строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо (а.о.с. 30, 34, 38), до нього було застосовано лише одне заохочення, що не вказує на системність.
Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому у задоволенні клопотання засудженого умовно-дострокове звільнення відмовляє.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1