Провадження № 1-кс/461/3100/22
У Х В А Л А
Іменем України
01.08.2022 року. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушеннявиникла необхідність у накладені арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .
Слідчий ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання підтримав повністю.
Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання заперечили. Зазначили, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №306271960 від 01.08.2022 року щодо суб`єкта ОСОБА_4 відомості відсутні. Крім того, транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_8 , а автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 переданий по дорученню третій особі.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Під час досудового розслідування встановлено, що Згідно паспорту артезіанської свердловини №2/4-1Д (далі - паспорт) затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №145/84 від 06.04.2016 Артезіанська свердловини №2/4-1Д що розташована: Львівська область, Жовківський р-н, с. Стронятин (в долині струмка Капелівка, між селами Стронятин та Ситихів, на відстані 0,5 км на південь від с. Стронятин) належить Львівському національному аграрному університету.
Відповідно до наказу ректора Львівського національного аграрного університету ОСОБА_9 № 47-К від 30.01.2018 ОСОБА_4 , прийнято на посаду проректора з адміністративно-соціальних питань з 01.02.2018.
Крім цього, відповідно до наказу ректора Львівського національного аграрного університету ОСОБА_9 № 400-К від 10.09.2020, ОСОБА_4 , проректора з адміністративно-соціальних питань переведено на посаду начальника експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи з 16.09.2020.
Згідно посадової інструкції начальника експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи ОСОБА_4 :
1.3. Посада начальника експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи Львівського національного аграрного університету відноситься до категорії «Керівники» (код КП 1235).
1.4. Начальник експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи Львівського національного аграрного університету призначається та звільняється з роботи за наказом ректора університету. В його підпорядкуванні знаходяться структурні підрозділи, що забезпечують функціонування та обслуговування навчальних корпусів, гуртожитків, відділу громадського харчування, водозабірних та очисних споруд, ОСТ «Маяк», навчально-експерементальні майстерні (крім ведення бухгалтерського обліку).
1.5. Начальник експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи Львівського національного аграрного університету підпорядковується ректору університету, першому проректору.
2.1. Забезпечує відповідний рівень експлуатації матеріально-технічної бази підпорядкованих підрозділів.
2.2. Забезпечує потреби університету в інвентарі, предметах культурно-побутового призначення, своєчасно подавати пропозиції на засідання тендерного комітету конкурсних торгів по їх закупівля.
2.8. Бере участь у розробленні планів поточних та капітальних ремонтів основних фондів підприємства (будівель, систем водопостачання, повітропроводів та інших споруд), складанні кошторисів господарських витрат та контролювати їх виконання.
2.14. Організовує та координує діяльність працівниками підпорядковуваних структурних підрозділів (Навчально-виробнича майстерня. Відділ ТЗН, Відділ матеріально-технічного постачання, Експлуатаційно-технічний відділ з господарської роботи, Відділ охорони, Студентське містечко, Відділ громадського харчування, ОСТ «Маяк»).
3.1. Вносить пропозиції щодо вдосконалення роботи підпорядкованих підрозділів, змін їх штатного розпису, впровадження нових форм організації та оплати праці.
3.4. Ініціювати розгляд на засіданнях ректорату питання, що пов`язані з виконанням службових обов`язків.
3.5. Представляти університет в органах санітарного, пожежного нагляду, судових та інших державних органах по питаннях, що входять в його компетенцію.
4.1. Дотримуватись чинного законодавства та положень державних актів, що регламентують освітню діяльність ВЗО.
4.3. Виконання обов`язків та використання прав, передбачених цією посадовою інструкцією.
5.1. Начальник експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи повинен знати Конституцію України; Закони України, акти Президента України, Верховної ради України, Кабінету міністрів України щодо освітньої галузі, наказами і розпорядженнями Міністерства освіти і науки України; державні освітні стандарти вищої освіти; правила ведення документації.
Начальник експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи співпрацює з:
7.1. Усіма підрозділами університету з питань виконання функціональних обов`язків.
7.3. Має право підпису і візування експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи.
Встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи, відповідно до наказу №47-К від 30.01.2018, на посаді проректора з адміністративно-соціальних питань та наказу №400-к від 10.09.2020 начальника експлуатаційно-технічного відділу з господарської роботи Львівського національного університету природокористування, що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, м. Дубляни, вул. В. Великого, 1, внаслідок недотримання основних вимог водоохоронного законодавства у діяльності університету та всупереч нормативно-правових актів України, а саме: статей 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України, статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра, неналежно виконував свої службові обов`язки у сфері використання водних ресурсів,та здійснив порушення водоохоронного законодавства.
Так, у порушення встановленого законом порядку і правил вилучення (видобування) корисних копалин, допустив самовільне використання Львівським національним університетом природокористування водних ресурсів, а саме не прийняв необхідних заходів, направлених на усунення цих порушень, хоча мав реальну можливість і повинен був це зробити.
При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, у період з 24 вересня 2018 року по 11 серпня 2021 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, без одержання спеціального дозволу на користування надрами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», допустив незаконний забір підземної води об`ємом відповідно до довідки про фактичну кількість забраних та використаних підземних вод №01-24-05-903 від 27.09.2021 виданої Університетом, який становить 621335 м3, та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, зі свердловини №1Д Стронятин-Ситихів родовища, що розташована за межами с. Стронятин Львіівської області (Куликівська територіальна громада), відповідно до витягу з автоматизованої системи юридичних осіб та паспорту, знаходиться на балансі Університету і розміщена на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, на яку в Університету відсутні документи, підтверджуючі право власності чи право користування нею.
При цьому сума шкоди (збитків), спричинених державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів становить 2 621 723, 03 (два мільйони шістсот двадцять одна тисяча сімсот двадцять три гривні 03 копійки).
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні встановлених правил використання надр, а саме незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
26.07.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підстав вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що згідно інформації згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №306271960 від 01.08.2022 року щодо суб`єкта ОСОБА_4 відомості відсутні.
Крім цього, транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , на підставі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить на праві власності ОСОБА_8 , а автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 переданий по дорученню третій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Водночас, слідчим не доведено та не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України.
Приймаючи до уваги викладене, а також необґрунтованість і недоведеність доказового значення при застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для накладення арешту на зазначене майно.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170- 173 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання .
Повний текст ухвали виготовлено 01.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1