ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2254/22

Провадження № 11-сс/4820/397/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: скаржника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, в якій просив скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000859 від 24.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 КК України, посилаючись на те, що така є передчасною, винесеною за неповного з`ясування обставин справи, незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм КПК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні його скарги.

Відмовляючи в задоволенні вказаної скарги, слідча суддя мотивувала своє рішення тим, що дізнавач прийшов до правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, зазначена постанова є мотивованою та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Непогоджуючись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, та скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області від 14 липня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000859 від 24 липня 2021 року скасувати.

Ухвалу слідчої судді вважає необґрунтованою.

Досудове слідство проведено неповно, тому постанова дізнавача є незаконною.

На його думку, дізнавач не розглянув по суті предмет вчинення кримінального правопорушення відповідно до його заяви від 24 червня 2021 року за фактом недоплати йому 26 березня 2009 середнього заробітку, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

Не погоджується із висновком дізнавача про те, що він не був включений до складу комісії як матеріально-відповідальна особа та що передача цінностей відбувалася без його участі, а також із тим, що у період з 04 березня по 10 квітня 2009 року не перебував у правових відносинах із відділом освіти Старокостянтинівської РДА.

Відділом освіти не виконана ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», яка стосується витрат на оплату його праці за виконану роботу, пов`язану із збереженням та передачею майна Малочернятинського НВО з 04 березня по 10 квітня 2009 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, скаржника ОСОБА_5 та на підтримку апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Вищезазначені вимоги закону були дотримані слідчою суддею при винесенні ухвали та дізнавачем сектору дізнання ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_7 під час розслідування кримінального провадження № 0000859 від 24.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 КК України та прийняття рішення про його закриття у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

Як вбачається із матеріалів провадження, cектором дізнання ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000859 від 24.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 КК України.

Кримінальне провадження було порушено на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 21.07.2021 року, якими зобов`язано уповноважених службових осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області внести відомості до ЄРДР на підстав заяв ОСОБА_5 від 23.06.2021 року та від 26.06.2021 року.

У заяві від 23.06.2021 року ОСОБА_5 просив порушити кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України за фактом безпідставної невиплати установленої законом виплати, передбаченої ст. 117 КЗпП України терміном більше як 1 місяць, вчиненої умисно ОСОБА_6 (а.с. 57).

У заяві від 26.06.2021 року ОСОБА_5 просив порушити кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України за фактом безпідставної невиплати заробітної плати, передбаченої ст. 94 КЗпП України, ст.ст. 21,30 Закону України «Про оплату праці» терміном більше як 1 місяць, вчиненої умисно ОСОБА_6 .

Постановою прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_8 від 08.10.2021 матеріали досудових розслідувань за заявами ОСОБА_5 за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 175 КК України, об`єднані в одне провадження із присвоєнням № 0000859.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_7 від 14 липня 2022 року кримінальне провадження № 0000859 від 24.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

Диспозиція ст. 175 КК України передбачає відповідальність за безпідставну невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць.

Об`єктивною стороною складу даного кримінального правопорушення є безпідставна невиплата заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більше ніж за один місяць.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Під іншою встановленою законом виплатою слід розуміти будь-які інші, крім заробітної плати, стипендії і пенсії, виплати громадянам, що здійснюються на регулярній основі (щомісячно), наприклад, соціальна допомога по догляду за дитиною, доплати і компенсації громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та ін.

Така невиплата утворює склад злочину, передбаченого ст. 175, якщо вона є безпідставною та має місце протягом певного строку (більше ніж за один місяць).

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що після звільнення 03.03.2009 року ОСОБА_5 з посади директора Малочернятинського НВО йому було виплачено компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки за 1999-2000 роки у сумі 689 грн. 45 грн. лише 26.03.2009, тобто із затримкою у 23 дні. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 вважає, що йому належить до виплати також і середній заробіток, передбачений ст. 117 КЗпП України, у зв`язку із затримкою виплати належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України на день фактичного розрахунку.

З цивільним позовом до суду про стягнення середнього заробітку ОСОБА_5 не звертався.

Враховуючи викладене, дізнавач прийшов до правильного висновку про те, що середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку за 1999-2000 роки з 04.03.2009 по 26.03.2009, не належить до інших встановлених законом виплат і не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 175 КК України.

Крім того, склад вказаного кримінального проступку має місце лише у разі зазначеної невиплати більше ніж за один місяць. Натомість, ОСОБА_5 кошти виплачені із затримкою у 23 дні, що виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 175 КК України.

Що стосується висновку про закриття кримінального провадження у частині заяви ОСОБА_5 за фактом безпідставної невиплати заробітної плати за період з 04.03.2009 по 10.04.2009 року, то слід зазначити наступне.

Так, наказом від 03.03.2009 року № 17-к в редакції згідно наказу від 30.10.2009 № 92-к ОСОБА_5 звільнено з посади директора Малочернятинського НВО «Дошкільний заклад - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України та відповідно з 04.03.2009 року він не міг виконувати свої функціональні обов`язки відповідно до посадової інструкції (а.к.п. 154).

А тому, невиплата коштів за указаний період також не може розглядатися як предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, про що правильно зазначив дізнавач у своїй постанові про закриття кримінального провадження.

Твердження скаржника про те, що він з 04.03.2009 року по 10.04.2009 року продовжував виконувати роботу по передачі майна як матеріально-відповідальна особа, входив до складу комісії для передачі майна, підписував акти передачі товарно матеріальних цінностей, отже перебував у трудових відносинах зі Старокостянтинівською РДА, тому за вказаний період йому слід виплатити заробітну плату, є безпідставним.

Так, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 відбувалася процедура передачі товарно-матеріальних цінностей від нього до новопризначеної особи.

Наказом відділу освіти Старокостянтинівської РДА № 87-од «Про передачу майна Малочернятинського НВО «Дошкільний заклад-загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» наказано провести передачу наявного майна вчителю вказаного закладу ОСОБА_9 та для цього створено комісію в складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а.к.п. 21).

У подальшому, у зв`язку із необхідністю закінчення передачі наявного майна, наказом відділу освіти Старокостянтинівської РДА № 101-од від 10.03.2009 створено комісію у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 (а.к.п. 27).

Отже, ОСОБА_5 не був включений до складу комісії для передачі майна.

Підписи останнього у актах передачі товарно-матеріальних цінностей у зв`язку із звільненням з посади не свідчить про його перебування у трудових відносинах із відділом освіти Старокостянтинівської РДА за період з 03.03.2009 року по 10.04.2009 року.

Звільнення ОСОБА_5 03.03.2009 року з посади директора Малочернятинського НВО «Дошкільний заклад - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» та непродовження з ним трудових відносин також підтверджується і рішеннями судів про відмову в поновленні на роботі на вказаній посаді від 17.06.2009 року, 16.09.2009 року, 06.03.2012 року (а.к.п. 145-153).

За таких обставин, підстав для виплати ОСОБА_5 заробітної плати за вказаний період не було.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що дізнавач дослідивши обставини у даному кримінальному провадженні, та надавши їм оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Висновки дізнавача, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Отже, доводи апелянта про незаконність постанови є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає ухвалу слідчої судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000859 від 24.07.2021 року, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3