Справа № 930/50/21
Провадження №11-кп/801/629/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000032 від 24.08.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Торчин Хмільницького району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не має постійного місця проживання, громадянин України,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022 рокуклопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задоволено.
Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з утриманням його в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області.
Строк тримання під вартою рахувати з 31.05.2022 року.
Строк дії ухвали до 29 липня 2022 року включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022 року та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвала суду є незаконною, належним чином невмотивованою, необгрунтованою, а виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України можливе при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник посилається на те, що ризики прокурор підтвердив виключно особистими припущеннями, належним чином невмотивувавши та не пославшись на матеріали провадження, що могли б їх підтвердити, що не давало суду підстав для прийняття їх до уваги.

На думку захисника, основним аргументом застосування запобіжного заходу є посилання на тяжкість інкримінового злочину, що є неприпустимим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що суд застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час встановлено ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000032 від 24.08.2020 рокупо обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, за станом здоров`я може утримуватися під вартою, не працює, не має постійного місця проживання, раніше судимий, та дійшов вірного висновку, що перебуваючи на волі, обвинувачений, усвідомлюючи покарання за вчинене, може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Суд першої інстанції обґрунтовано застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що захисник ОСОБА_6 заперечує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак ставить питання про доцільність застосування іншого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, тобто фактично погоджується з тим, що ризики існують.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Доводи захисника, що існування ризиків є припущенням прокурора не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Немирівського районного суду від 31.05.2022 року відсутні.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Немирівського районного суду від 31.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4