Провадження №1-кп/761/2704/2022
В И Р О К
іменем України

02 серпня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00001418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Історія провадження.
11.07.2022 в провадження до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00001418, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 12.07.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Ухвалою судді від 26.07.2022 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

ІІ. Виклад обставин справи.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_3 , 07.12.2021, приблизно о 19 год. 53 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «АUDI Q7», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Центральна, зі швидкістю не менш ніж 68,0 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., наближався від вул. Садова, 67 до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля перехрестя з вул. Садова, 66 в м. Києві, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.
У цей час, проїзну частину вул. Центральна по вказаному пішохідному переходу переходила пішохід ОСОБА_6 , яка у темпі кроку рухалась справа на ліво, відносно напрямку автомобіля марки «АUDI Q7», р.н. НОМЕР_1 .

Під час руху водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог пункту 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 12.1, 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України:

- 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи технічно справним автомобілем марки «АUDI Q7», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Центральна в м. Києві, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну швидкість руху, порушуючи швидкісний режим, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми односторонніми діями створив для себе умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував погодні умови (опади у вигляді дощу та мокру проїзну частину) та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , маючи змогу врахувати дорожню обстановку та усвідомити, що наближається до пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не зменшив її та не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, та біля перехрестя з вул. Садова, 66 в м. Києві, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма живота: переломи бічних мас крижової кістки з обох боків, багатоуламкові переломи лонної кістки справа (зі зміщенням уламків та формуванням кісткових мозолів), уламкові переломи лонної кістки зліва, з переходом на передній відділ даху вертлюгової западини, уламкові переломи обох сідничних кісток (зі зміщенням уламків), позаочеревний розрив сечового міхура (вказаними розмірами 12х2,0(см)), яка супроводжувалась розвитком шоку (зафіксоване падіння артеріального тиску до рівня 85/40 мм рт. ст., прискорення пульсу до рівня 110 ударів на хвилину), які в сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вимог пунктів 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 12.1, 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

ІІІ. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що прокурор другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001418 від 08.12.2021 з одного боку та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468-470, 472-473 КПК України, в приміщенні Київської міської прокуратури, за адресою: місто Київ, вул. Предславинська, 45/9, каб. № 628, за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 уклали угоду про визнання винуватості.
В угоді про визнання винуватості зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:
- наявність суспільного інтересу в забезпечені швидкого досудового розслідування і судового провадження, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду справи та економії бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням;
- наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування та реабілітацію, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення;
- відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Сторони угоди погодились про визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначення йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Сторонами також узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробовуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також, наслідки невиконання угоди. Сторонам також відомі обмеження, передбачені в ч. 4 ст. 394, ч. 3 ст. 424 КПК України в частині оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості в апеляційному та касаційному порядку.
ІV. Позиція сторін судового провадження.
Під час судового розгляду кримінального провадження № 0001418 від 08.12.2021 стосовно Паламарчука, прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.07.2022, зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, а також, що він під час такого розгляду має право мовчати, допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Проте, все одно, обвинувачений просив суд затвердити укладену ним з прокурором угоду. При цьому зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі її затвердження. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_6 надала згоду на укладення угоди.
Захисник ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_7 , висловлюючи спільну позицію, просили суд затвердити укладену їх підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.
V. Положення закону, яким керувався суд.
Відповідно до положень ч.5 ст.469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з правилами ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
VI. Висновки та мотиви суду.
За результатом перевірки угоди на відповідність вимогам КПК України судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України. Крім цього, суд робить висновок, що її укладено у кримінальному провадженні з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.
Суд також вважає, що угоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст. ст. 53, 55, 63, 65 КК України.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про швидке здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою виправлення останнього. Зазначене сприяє формуванню у суспільства належної правосвідомості та невідворотності покарання за вчинене правопорушення.
Із досліджених судом у судовому засіданні обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, нею не вирішується питання щодо майна третіх осіб.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав уважати протилежне судом не встановлено.
Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу ОСОБА_3 , а також те, що даним кримінальним правопорушенням хоч і було завдано шкоди правам та інтересам ОСОБА_6 , але нею надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, воно не набуло значного суспільного резонансу, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставину, що пом`якшує покарання, якою на думку суду, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Клопотання прокурора задовольнити, долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
За правилами ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 2, 7, 374-376, 469, 473, 475-476, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 07 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 00001418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2021, укладену між Прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, й призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 12 877 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) 80 коп., а саме:

- судово автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ/19/111-21/60341-ІТ в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 коп.;

- судово-медичної експертизи № 042-323-2022 по встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в сумі 6013 (шість тисяч тринадцять) грн. 00 коп.;

- судово фототехнічної експертизи № СЕ/19/111-21/62703-ФП в сумі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) грн. 88 коп.;

- судово автотехнічної експертизи № СЕ/19/111-21/14422-ІТ в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 72 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2021 (справа № 761/44289/21) у кримінальному провадженні № 00001418 від 08.12.2021, а саме на автомобіль марки «АUDI Q7», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_10 .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1