Справа № 487/1492/22
Провадження № 1-кп/487/513/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , провівши в м. Миколаєві відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за № 0001644 від 17.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі, обвинувачений можуть переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та просили обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2022 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливістю внесення застави.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, за які законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Так, суд вважає, що характер кримінальних правопорушень, які ставляться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується, відсутність соціальних зв`язків та те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину який спричинив загибель людини.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень які спричинили загибель людини, дані про особу обвинуваченого, суд не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 217, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 15.09.2022 року і до 13.11.2022 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3