ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/25/22 Справа № 212/7057/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000822 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, працюючого кріпильником ТОВ «Ріпеа Буд», розлученого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 05.01.2017 року року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 187 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 10.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 70 ч. 4, 185 ч. 2 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2017 року звільнений 27.12.2017 року з місць відбування покарання Криворізького установи виконання покарань № 3 умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 28 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 (в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 152 (в редакції станом на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 (в редакції на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 153 (в редакції в редакції чинній на час вчинення злочину), ч. 5 ст. 152 (в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 152 (в редакції станом на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 (в редакції на час вчинення злочину), п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 ( в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 153 (в редакції в редакції чинній на час вчинення злочину), ч. 5 ст. 152 ( в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції станом на час вчинення злочину) 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України (в редакції станом на час вчинення злочину) 6 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 153 КК України (в редакції станом на час вчинення злочину) - 7 років позбавлення волі;
- за ч. 5 ст. 152 КК України (в редакції з 11.01.2019) 15 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого;
- за ч. 4 ст. 187 КК України 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого;
- за п. п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 (в редакції з 11.01.2019 року) довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.
На підставі ч. 1, 2 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.08.2017 року, довічним позбавленням волі, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За цим вироком ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчинені інкримінованих йому злочинів за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 14.05.2018 року приблизно о 22.10 годині, знаходячись поблизу трамвайної зупинки, розташованої біля Криворізького економічного інституту по вул. Медичній, 16 в Металургійному районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому жінку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась вздовж проїжджої частини в напрямку «Криворізького центру боротьби із СНІДом» по вул. Нікопольське шосе, 4Г в Металургійному районі м.Кривого Рогу.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останню ніхто не супроводжує, реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосування насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, прослідував за ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , 14.05.2018 року приблизно о 22.15 годині наздогнавши ОСОБА_11 біля будівлі, що розташована поруч із «Криворізьким центром боротьби із СНІДом» по вул. Нікопольське шосе, 4 Г в Металургійному районі м. Кривого Рогу, скориставшись відсутністю очевидців, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті та з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на потерпілу ОСОБА_11 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання, та поваливши її на землю, продовжував стискувати органи шиї потерпілої, доки вона не втратила свідомість.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, з метою вступу із ОСОБА_11 у статеві зносини, ОСОБА_5 приблизно о 22.20 біля будівлі, що розташована поруч із «Криворізьким центром боротьби із СНІДом» по вул. Нікопольське шосе, 4Г в Металургійному районі м. Кривого Рогу, користуючись безпорадним станом потерпілої стягнув з останньої брюки та нижню білизну, однак в силу своїх фізіологічних властивостей не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла, знаходячись в непритомному стані не чинила опір, що не викликало у ОСОБА_5 фізіологічного бажання в задоволенні статевої пристрасті.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 , а саме: жіночою шкіряною сумкою чорного кольору вартість якої не визначена; мобільним телефоном марки «Nokia 6131», вартість якого складає 300 грн., з встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 ; грошовими коштами у сумі 470 гривень; парою срібних сережок у вигляді кола діаметром 5 см вартість яких не визначена; ключами від квартири без визначення вартості; поясним ременем без визначення вартості; каблучкою, підвісом та браслетом з кулоном із металу жовтого кольору без визначення вартості.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, залишивши потерпілу в непритомному стані з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоди на загальну суму 770 гривень та фізичний біль.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 24.05.2018 року приблизно о 21.00 годині, знаходячись поблизу спортивного майданчика, розташованого неподалік від будинку АДРЕСА_3 , побачив на вказаному майданчику раніше незнайому дівчину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останню ніхто не супроводжує, реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосування насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, прослідував за ОСОБА_12 , яка почала рухатись зі спортивного майданчику в напрямку будинку № 9 по вул. Вітчизни в Металургійному районі м. Кривого Рогу.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , 24.05.2018 року приблизно о 21.30 годині наздогнавши ОСОБА_12 на ділянці між будинками АДРЕСА_4 , діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті та з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю очевидців, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на потерпілу ОСОБА_12 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання, та поваливши її на землю, продовжував стискувати органи шиї потерпілої, доки вона не втратила свідомість.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, з метою вступу із ОСОБА_12 у статеві зносини, ОСОБА_5 приблизно о 21.35 на ділянці між будинками АДРЕСА_4 , користуючись безпорадним станом потерпілої, зняв з неї шорти та нижню білизну, однак в силу своїх фізіологічних властивостей не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла, знаходячись в непритомному стані не чинила опір, що не викликало у ОСОБА_5 фізіологічного бажання в задоволенні статевої пристрасті.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Nomi I5001 EVO M3», вартість якого складає 1167,67 грн., з встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , з встановленою карткою пам`яті на 16Гб вартість якої складає 140 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, зібрав речі потерпілої, а саме шорти та нижню білизну, які в подальшому викинув у водойму ставок, розташований між АДРЕСА_5 , та, залишивши потерпілу ОСОБА_12 в непритомному стані, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців потиличної області голови та шиї, саден в області колінних суглобів, які як в сукупності, так і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що мають незначні скороминучі наслідки та спричинено матеріальну шкоду на суму 1307,67 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 26.05.2018 приблизно о 22.10, знаходячись на ґрунтовій дорозі на території парку ім. Богдана Хмельницького в Металургійному районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому неповнолітню дівчину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка рухалась по вказаній дорозі йому назустріч з центру парку в напрямку вул. Святогеоргієвської в Металургійному районі м. Кривого Рогу.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останню ніхто не супроводжує, реалізуючи намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосуванням насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, прослідував за ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , 26.05.2018 року приблизно о 22.15, наздогнавши неповнолітню потерпілу ОСОБА_13 на ділянці ґрунтової дороги на території парку ім. Богдана Хмельницького, на відстані приблизно 70 метрів від проїжджої частини вул. Святогеоргієвської, на відстані приблизно 120 метрів від проїжджої частини вул. Соборності, скориставшись відсутністю очевидців, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті та з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на неповнолітню потерпілу ОСОБА_13 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання, одночасно затягнув потерпілу за кущі, розташовані біля вказаної дороги, та поваливши її на землю, продовжував стискувати органи шиї потерпілої, доки вона не втратила свідомість.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті з потерпілою, користуючись її безпорадним станом, ОСОБА_5 зняв з неї одяг, нижню білизну та взуття.

Під час цих дій, неповнолітня потерпіла ОСОБА_13 прийшла до тями та почала чинити опір. ОСОБА_5 , долаючи опір потерпілої, застосовуючи до неї насильство, що виразилось в нанесенні не менше 5 ударів в область голови, та утриманні, із застосуванням сили, ніг та рук потерпілої, приблизно о 22.20 на ділянці, біля ґрунтової дороги, розташованої в парку ім. Богдана Хмельницького на відстані приблизно 70 метрів від проїжджої частини АДРЕСА_5 , на відстані приблизно 120 метрів від проїжджої частини АДРЕСА_5 , вступив з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_13 в статеві зносини та задовольнив з нею статеву пристрасть неприродним способом.

Під час зґвалтування неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 та насильницького задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом, у ОСОБА_5 виник намір на умисне вбивство неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 .

Діючи з цією метою, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті неповнолітньої ОСОБА_13 і бажаючи їх настання, будучи достеменно обізнаним що органи шиї є життєво важливим органом людини, розуміючи що тривала відсутність доступу повітря до органів дихання може привести до смерті людини, лежачи зверху на потерпілій, яка знаходилась в положенні лежачі на спині на землі, під час насильницького задоволення статевої пристрасті, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, стиснув рукою органи шиї неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , стискаючи до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя, що призвело до загрозливого для життя явища механічної асфіксії, в результаті чого, в короткий проміжок часу, настала смерть неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, ОСОБА_5 намагався заволодіти майном неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном марки "Samsung J5", однак не знайшов його у темряві.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, зібрав одяг та нижню білизну потерпілої, які в подальшому викинув на смітник, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_13 заподіяні наступні тілесні ушкодження: дві рани в правій лобовій ділянці з переходом на тім`яну;рана в тім`яній ділянці по умовно-серединній лінії; крововиливи в м`яких покровах голови відносно ранам на шкірі; синець в проекції лівої вилиці, садно в ділянці підборіддя ліворуч, синець на правій передньо-бічній поверхні середньої третини шиї, 5 синців на розгинальній поверхні правого передпліччя, вертикально орієнтоване садно в проекції правого плечового поясу по лопатковій лінії; синець в проекції правого зап`ястя, синці по внутрішній поверхні правого стегна в нижній та середній третині; група саден в проекції лівого колінного суглоба визначається; синець на тильній поверхні лівої стопи; крововиливи на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи; крововилив в проекції задньої спайки статевих губ та розрив на 0,5 см вище крововиливу, які відповідно мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, а також: три синці розташовані по одній вертикальній лінії на лівій передньо-бічній поверхні шиї у верхній та середній третинах; дрібні червоні крововиливи відповідно до синців на шкірі у м`яких тканинах шиї по лівій бічній поверхні; темно-червоний крововилив м`яких тканин в проекції великого ріжка під`язикової кістки ліворуч, які відповідно призвели загрозливого для життя явища механічної асфіксії та мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень і перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України та розбій, 07.06.2018 року приблизно о 23.35 годині, знаходячись поблизу зупинки Швидкісного трамваю "2-а міська лікарня", в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому дівчину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка рухалась в напрямку території КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2"ДОР" на площі 30-річчя Перемоги, 2 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останню ніхто не супроводжує, реалізуючи намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосування насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, прослідував за ОСОБА_14 на територію КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2"ДОР" на площі 30-річчя Перемоги, 2 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , 07.06.2018 року о 23.40 годині наздогнавши ОСОБА_14 поблизу будівлі моргу, розташованому на території КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2 "ДОР" на площі АДРЕСА_6 , діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті та з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на потерпілу ОСОБА_14 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання, та поваливши її на землю, продовжував стискувати органи шиї потерпілої, доки вона не втратила свідомість.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, з метою вступу із ОСОБА_14 у статеві зносини, ОСОБА_5 приблизно о 23.45 поблизу будівлі моргу, розташованому на території КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2 "ДОР" на площі 30-річчя Перемоги, 2 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу користуючись безпорадним станом потерпілої, зняв з неї брюки та нижню білизну, однак в силу своїх фізіологічних властивостей не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла, знаходячись в непритомному стані не чинила опір, що не викликало у ОСОБА_5 фізіологічного бажання в задоволенні статевої пристрасті.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_14 , а саме: жіночим рюкзаком зі стразами марки «Valensi», вартість якого не визначена, в якому знаходились пудра «Мейбелін», туш для вій «Мейбелін», бальзам для губ «Ейвон», запальнички в кількості 3 штук, таблетки «Фармадол», вологі серветки, ключі від квартири в кількості 5 штук, резинка для волосся вартість яких не визначена; посвідчення дитини з багатодітної родини на ім`я ОСОБА_14 мобільним телефон марки «Lenovo А 536» вартість якого складає 1200 грн., в якому знаходилася сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 ; навушниками «Samsung» білого кольору без визначення вартості; портативною батареєю фірми «Nomi» - без визначення вартості; каблучкою зі срібла, вартість якої складає 422,64 грн.; срібним ланцюжком з підвісом, вартість яких складає 704,40 грн. та 580,09 грн. відповідно; грошовими коштами в сумі 550 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, зібрав речі потерпілої, а саме одяг та нижню білизну, які в подальшому викинув у водойму річку Саксагань, в районі площі Визволення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, та, залишивши потерпілу ОСОБА_14 в непритомному стані, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_14 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців правого та лівого ока, крововиливів у склеру правого та лівого ока, синців передньої та передньо-бічних поверхонь шиї, саден правої ключичної області, правої здухвинної області, правої гомілки, тильної поверхні правої та лівої кісті, які кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що мають незначні скороминучі наслідки та спричинено матеріальну шкоду на суму 3457,13 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, 14.06.2018 приблизно о 01.20, знаходячись в районі зупинки громадського транспорту "Піонер", розташованої на вул. Е.Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому дівчину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка рухалась в напрямку території КЗ «Криворізька міська лікарня № 9 «ДОР»», по вул. Женевська, 6Б в Покровському районі м. Кривого Рогу.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останню ніхто не супроводжує, реалізуючи намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосування насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, прослідував за ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , 14.06.2018 року приблизно о 01.35 наздогнавши ОСОБА_15 на території КЗ «Криворізька міська лікарня № 9 «ДОР» по вул. Женевська, 6Б навпроти буд.2а по вул. Майкопській в Покровському районі м. Кривого Рогу, скориставшись відсутністю очевидців, діючи з метою задоволення своєї статевої пристрасті та з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на потерпілу ОСОБА_15 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання, та поваливши її на землю, продовжував стискувати органи шиї потерпілої, доки вона не втратила свідомість.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті з потерпілою, користуючись її безпорадним станом, ОСОБА_5 зняв з неї одяг, нижню білизну та взуття.

Під час цих дій, потерпіла ОСОБА_15 прийшла до тями та почала чинити опір. ОСОБА_5 , долаючи опір потерпілої, застосовуючи до неї насильство, що виразилось в нанесенні не менше 3 ударів в область голови, та утриманні, із застосуванням сили, ніг та рук потерпілої, приблизно о 01.40 на ділянці, розташованій на території КЗ «Криворізька міська лікарня № 9 «ДОР», по вул. Женевська, 6 Б, навпроти домоволодіння 2а по вул. Майкопській в Покровському районі м. Кривого Рогу, вступив з потерпілою ОСОБА_15 в статеві зносини та задовольнив з нею статеву пристрасть неприродним способом.

Під час зґвалтування потерпілої ОСОБА_15 та насильницького задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом, у ОСОБА_5 виник намір на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_15 .

Діючи з цією метою, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достеменно обізнаним що органи шиї є життєво важливим органом людини, розуміючи що тривала відсутність доступу повітря до органів дихання може привести до смерті людини, лежачи зверху на потерпілій, яка знаходилась в положенні лежачі на спині на землі, під час насильницького задоволення статевої пристрасті, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, стиснув рукою органи шиї потерпілої ОСОБА_15 , стискаючи до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя, що призвело до загрозливого для життя явища механічної асфіксії, в результаті чого, в короткий проміжок часу настала смерть потерпілої ОСОБА_15 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_15 , а саме: мобільним телефоном «HTM M1», з встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , вартість якого не визначена; мобільним телефоном «Doogee X50» Black, з встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_5 , вартість якого складає 983,33 грн.; сумкою коричневого кольору без визначення вартості, в якій знаходились дисконтні картки «Море пива», кредитна картка «Приватбанку», блиск для губ, гребінець, гігієнічні засоби, ключі від будинку без визначення вартості; паспорт на ім`я ОСОБА_15 , заподіявши матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 983,33 грн., розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, відтягнув тіло потерпілої ОСОБА_15 до огорожі, зібрав одяг, взуття та нижню білизну потерпілої, які в подальшому викинув у водойму річку Саксагань, в районі КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" ДОР" на площі 30-річчя Перемоги, 2 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_15 заподіяні наступні тілесні ушкодження: забита рана в лобній області ліворуч, садно на верхній повіці правого ока, в області перенісся з переходом на ліве крило носа переривчаста ділянка осадження, на кінчику носа з переходом на праве крило, праву підочну область та ділянку правої вилиці переривчастий синець, на передній поверхні верхньої третини лівого стегна з переходом на середню третину пахової складки синець, на 1,5 см донизу від нього 3 синця, які розташовані горизонтальною доріжкою на відстані 1 см один від одного, на внутрішній поверхні лівого стегна на відстані 5 см від пахвової складки садно аналогічних властивостей, ділянка припухлості невизначеної форми навколо великих статевих губ з охопленням ділянки анального отвору, в середній третині лівої великої статевої губи садно, тріщина вуздечки малих статевих губ з переходом на задню спайку статевих губ,садно на зовнішній поверхні правого колінного суглоба, в проекції нижнього краю лівого колінного суглоба дрібні садна у кількості не менш 9, циркулярна тріщина слизової та підслизової оболонки внутрішнього сфінктеру заднього проходу, ознаки волочіння тіла у вигляді жовтувато-коричневих ділянок шкіри пергаментного вигляду в області задньої поверхні тулуба, стегон, верхніх кінцівок, які мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, а також: на правій бічній поверхні шиї 4 крапкові садна, розташовані дугоподібною доріжкою зверху вниз, які облямовані синцями неправильно-овальної та невизначеної форми, на лівій бічній поверхні шиї аналогічного характеру садно з синцем навколо, крововиливи в м`яких тканинах передньої та передньо-бічних поверхонь шиї та на поверхні органокомплексу шиї, крововиливи у шийні лімфатичні вузли праворуч, які входять до комплексу механічної асфіксії та відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, та особою, яка раніше вчинила розбій, 17.06.2018 приблизно о 23.40, знаходячись на узбіччі проїжджої частини поблизу автомобільної заправної станції «Окко», розташованої на вул. Нікопольське шосе, 22 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу побачив раніше незнайому жінку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка рухалась вздовж проїжджої частини в напрямку автомобільної заправної станції «Окко».

Розуміючи, що ОСОБА_16 є жінкою, яка надає послуги інтимного характеру, домовився та вступив з останньою в добровільні статеві зносини.

Під час статевих зносин з ОСОБА_16 , у ОСОБА_17 виник намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, що ОСОБА_16 відмовилась робити.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на задоволення статевої пристрасті із застосування насильства та на заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь шляхом вчинення розбійного нападу, 17.06.2018 приблизно о 23.50, знаходячись в лісосмузі вздовж проїжджої частини поблизу автомобільної заправної станції «Окко», розташованої на вул. Нікопольське шосе, 22 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, напав на потерпілу ОСОБА_16 , застосував до неї насильство небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилось в охопленні та притисканні ОСОБА_5 лівою рукою шиї потерпілої, перекриваючи тим самим їй доступ повітря до органів дихання.

Долаючи таким чином опір потерпілої, ОСОБА_5 насильницькі задовольнив власну статеву пристрасть неприродним способом з потерпілою ОСОБА_16 . Після чого, потерпіла ОСОБА_16 , внаслідок недостатності повітря для дихання, спричиненого насильницькими діями ОСОБА_5 , втратила свідомість.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи із корисних намірів, скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_16 , ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_16 , а саме: жіночою сумкою коричневого кольору, вартість якої не визначена, в якій знаходились косметичні засоби без визначення вартості; мобільним телефоном «Nokia3200» вартість якого складає 225 грн.; грошовими коштами в сумі 450 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними до доведення злочинів до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, зібрав речі потерпілої, а саме одяг, взуття та нижню білизну, та, залишивши потерпілу ОСОБА_16 в непритомному стані, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_16 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді множинних саден тіла, верхніх кінцівок, синця поперекової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких що мають незначні скороминучі наслідки та спричинено матеріальну шкоду на суму 675 грн.

В апеляціях:
- захисник - адвокат ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати, уточнивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свої вимоги та прохав скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вини обвинуваченого.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачений був допитаний під час досудового розслідування, однак в судовому засіданні відмовився від своїх показів через застосування до нього погроз та фізичного насильства, тому докази, отримані від обвинуваченого під час досудового розслідування, є недопустимими.
Вважає, що стороною обвинувачення було надано лише непрямі докази вини ОСОБА_5 , такі як покази таксиста, який підвозив обвинуваченого, що не може слугувати основним доказом скоєння злочинів Білоусенком. Вказує на те, що потерпілі, які впізнали останнього, не могли бачити нападника під час нападу ззаду, та вказували лише на худощаву фактуру та сильні руки, тому, на його думку, їх було попереджено за яким номером при впізнання буде знаходитись обвинувачений.
Також, захисник вважає, що знайдені докази скоєння злочину при обшуку житла, де мешкав ОСОБА_5 є сумнівними, оскільки екран камери постійно перетинали співробітниками поліції і періодично залишалися за кадром, крім того, в момент знаходження доказу, об`єктив камери був повернутий в протилежну сторону на іншу особу, а враховуючи, що крім поліції та понятих у квартирі була лише дружина обвинуваченого, вона фізично не могла прослідкувати за всіма діями працівників поліції.
Зазначає, що під час допиту в судовому засіданні, ОСОБА_5 не намагався стверджувати, що саме громадянин ОСОБА_18 скоїв злочини, це було лише припущення та спроба пояснити, що він знаходився в районі вчинених злочинів випадково.
- обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляції також просить вирок скасувати, як незаконний та необґрунтований.
Посилається на те, що досудове розслідування у справі було проведено з порушенням кримінального процесуального закону.
Вважає, що відомості, внесені в ЄРДР 18 липня 2018 року про те, що на лінію 102 зателефонувала потерпіла ОСОБА_11 та повідомила, що на зупинці громадського транспорту побачила чоловіка, який напав на неї та пограбував 14.05.2018 року, є неправдивими. На його думку, вказаний дзвінок на справді був, то його б затримали працівники патрульної поліції, з відеофіксацією даного факту. Однак, після повідомлення потерпілої, він був одразу затриманий співробітниками оперативного підрозділу УВС, яким необхідно було більше часу на дорогу.
Під час його затримання до нього було застосовано фізичне насильство, катування та моральний тиск, не було роз`яснене його право на захист, на медичну допомогу та не було вручено копії протоколу затримання.
При обранні запобіжного заходу, судом не було взято до уваги його фізичний стан та зовнішній вигляд, який було зафіксовано на відеозапис при проведенні слідчого експерименту.
Вказує, що при проведенні таких процесуальних дій, як впізнання, працівники поліції завчасно показали його фотознімок потерпілій ОСОБА_11 та вказали, під яким номером буде саме він, захисник при цьому був відсутній.
Також при проведенні обшуку за адресою АДРЕСА_2 , фіксування проводилось частково, на відеозапису відсутній момент, коли предмети або речі дістають з конкретного місця. Висновків дактилоскопічної експертизи по вилученому майну, матеріали справи не містять.
Обвинувачений зазначає, що в суді першої інстанції він надав пояснення при яких обставинах він знаходився в місцях, де було вчинено злочини, для зустрічі з ОСОБА_19 , у якого купував або продавав йому наркотичні засоби.

Заслухавши: захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг; в дебатах адвоката ОСОБА_10 , який підтримав доводи і вимоги апеляційних скарг сторони захисту; прокурора, який заперечував проти їх задоволення, обговоривши їх доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Наведені вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, і в своїй сукупності і достатності беззаперечно вказують на винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Доводи в апеляціях сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів з посиланням на відсутність прямих доказів вчинення ним цих злочинів, неправдивість показів потерпілих, які не бачили особу яка вчиняла відносно них злочини і тому не могли його впізнати, та на можливе вчинення цих злочинів іншою особою, а саме особою який називався іменем ОСОБА_19 є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що позбавленні правових та фактичних підстав і спростовується дослідженими судом першої інстанції доказами покладених в основу вироку з огляду на таке.
Так, за епізодами злочинів: 14 травня 2018 року відносно потерпілих ОСОБА_11 ; 24 травня 2018 року відносно ОСОБА_12 ; 07 червня 2018 року відносно ОСОБА_14 ; 17 червня 2018 року відносно ОСОБА_16 , які були безпосередньо допитані у суді першої інстанції та які чітко та послідовно давали покази про обставини, час, місце, спосіб та механізм вчинення обвинуваченим злочинів проти них.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , при надані ними показів у суді першої інстанції чітко вказували, що саме ОСОБА_5 вони впізнають як особу яка вчинила відносно них злочини. Потерпіла ОСОБА_11 чітко впізнала обвинуваченого за нижньою частиною обличчя та зростом, за її показами складали фоторобот особи яка на неї напала. ОСОБА_12 за обличчям та руками. Спілкування з потерпілою ОСОБА_16 в день вчинення інкримінованого злочину відносно цієї потерпілої не заперечував і сам обвинувачений як в першій інстанції так і в апеляційній.
За показами зазначених потерпілих, покладених в основу вироку, останні вказували на однаковий спосіб вчинення злочинів проти них, а саме, що обвинувачений хапав за шию, душив і вони втрачали свідомість, коли приходили до тями, відчували біль на шиї, на них не було одягу. У потерпілої ОСОБА_12 , після того як вона отямилась були відсутні шорти та нижня білизна, бюстгальтер був розірваний, шорти, вилучені з місця події після на досудовому розслідуванні, їй пред`являлися для впізнання і вона їх впізнала.
Потерпіла ОСОБА_14 пояснювала, що їй ззаду закрили рукою рот і вона опинилася на землі, її почали душити, вона втратила свідомість, коли прийшла до тями на ній з одягу залишилося лише майка, нижня білизна була відсутня, на досудовому їй пред`явили викрадений у неї в день нападу повер-банк, який вона впізнала.
Потерпіла ОСОБА_11 зазначала, що ззаду її схопили за шию та почали душити, вона втратила свідомість, коли прийшла до тями вона була в колодязі, кришка була зверху закрита, їй вдалося відсунути кришку і вибратися назовні, у неї пропала сумка, телефон та ремінь, джинси і нижня білизна.
Потерпіла ОСОБА_16 зазначала, що вона давала згоду на оральний та вагінальний контакт з обвинуваченим ОСОБА_20 , та коли він намагався проникнути до анального отвору вона почала чинити йому опір, він повалив її на землю та став душити лівою рукою, тоді вона втратила свідомість, коли прийшла до тями відчула, що її тягнуть по землі за ноги, кричати не могла лише ричала, почула, що є близько люди, почала вириватися, вирвалася, побігла до заправки, була оголена. З особистих речей у неї була жіноча сумка, мобільний та гроші приблизно 250 грн., які їй дав обвинувачений.
Підстав ставити під сумнів покази потерпілих наданих ними у суді першої інстанції, як на це вказує обвинувачений, відсутні, оскільки вони є послідовними та повністю узгоджуються з іншими дослідженими у суді доказами в їх сукупності, і покладених в основу вироку, зокрема з даними слідчих експериментів за участю понятих, статистів та потерпілих: ОСОБА_12 від 04.09.2018 року, ОСОБА_14 від 09.06.2018року, ОСОБА_21 від 25.07.2018 року, ОСОБА_11 від 10.09.2018 року, у ході яких кожна з потерпілих ретельно з відображенням деталей відтворили свої дії та дії обвинуваченого, які були відомі та могли бути відомі виключно їм та обвинуваченому, і які повністю узгоджуються з даними слідчих експериментів, які були проведені за участю самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який точно вказав місця злочинів при виході на місцевість, які співпали з місцями злочинів, які вказані потерпілими на слідчих експериментах та сам вказував місця куди він викидав викрадені у потерпілих ним речі, які були виявлені та вилучені саме в цих місцях, і які потім були упізнані потерпілими.
Відповідно до висновків експертів: № 928 С від 26.07.2018 року виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_12 , які відносяться до легких тілесних ушкоджень і час виникнення їх може відповідати 24.05.2018 року; № 849 від 11.07.2018 року виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_14 , які відносяться до легких тілесних ушкоджень і час виникнення їх може відповідати 07.06.2018 року; № 1135 С від 31.07.2018 року виявлені тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_16 , які відносяться до легких тілесних ушкоджень і час виникнення їх може відповідати 18.06.2018 року;
Згідно протоколу впізнання від 12.09.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_12 , яке проводилося у присутності двох понятих, захисника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 і самого підозрюваного, потерпіла вказала саме на ОСОБА_5 , як на особу, яка 14.05.2018 року напала на неї, і чітко вказала прикмети цієї особи за якими вона її впізнає.
За протоколом впізнання від 18.06.2018 року, із застосуванням відеозйомки, у присутності двох понятих, за участі потерпілої ОСОБА_11 , остання вказала саме на ОСОБА_5 , як на особу, яка 14.05.2018 року вчинила на неї розбійний напад і намагалася її зґвалтувати, і чітко вказала прикмети цієї особи за якими вона її впізнає.
При проведенні впізнання за участі потерпілої ОСОБА_16 згідно протоколу від 25.07.2018 року у присутності двох понятих та із застосуванням відеозйомки, потерпіла чітко серед пред`явлених їй осіб впізнала саме ОСОБА_5 як особу яка 17.06.2018 року вступив з нею в добровільні статеві зносини, після лівою рукою став стискати органи шиї до тих пір, поки вона не втратила свідомість, після чого заволодів її майном.
Також згідно дослідженого у суді першої інстанції протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2018 року, складеного в присутності двох понятих з застосуванням відеозйомки, за участю свідка ОСОБА_22 , останній впізнав ОСОБА_5 як особу, яку бачив 14.05.2018 року в період часу 21.45 год. та потім приблизно через 30 хвилин біля заправки «Sun Oil» недалеко від перехрестя вул. Нікопольське шосе та пр. Металургів у м. Кривому Розі, що співпадає з місцем і часом злочину, який було вчинено ОСОБА_5 відносно потерпілої ОСОБА_11 .
Судом першої інстанції ретельно досліджувались і аналізувались як зазначені протоколи пред`явлення особи для впізнання так і відеозаписи до них, а тому об`єктивно та обґрунтовано суд дійшов висновку про те, що кожна процедура впізнання слідчим органом проведена в точній відповідності до вимог КПК в присутності двох понятих, за участю обвинуваченого та його захисника, при цьому жодних зауважень від сторони захисту під час та після оформлення відповідного протоколу пред`явлення для впізнання не висловлювалось. Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_21 серед осіб, пред`явлених для впізнання, впевнено впізнали ОСОБА_5 як особу, яка стосовно них здійснила кримінальні правопорушення.
Колегія суддів зважає на те, що протоколи впізнання складені у відповідності до вимог ст. 231 КПК України. Підстав вважати їх недопустимими доказами, як на це вказує обвинувачений з посиланням на те, що поліцейський за вказівкою слідчої потерпілій ОСОБА_12 сказав на який номер при впізнанні його вказати, а потерпілій ОСОБА_11 перед впізнанням фотографували його на телефон і показували їй, не встановлено і такі ствердження обвинуваченого при перевірці цих доводів матеріалами справи не підтверджено.
Тому, такі доводи захисника та обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення надані лише непрямі докази вини ОСОБА_5 , а потерпілі, які впізнали останнього, не могли його бачити під час нападу, що їх було попереджено під час процедури впізнання саме його, є безпідставними і спростовуються наведеними вище дослідженими судом першої інстанції доказами, оскільки в суді першої інстанції, як наведено вище, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_21 розповідали про події та обставини вчинення щодо них злочинів (відповідно 14.05.2018, 24.05.2018, 17.06.2018 року) так, як вони їх пам`ятали, та без сумніву впізнали обвинуваченого як особу, яка стосовно них вчинила кримінальні правопорушення у повідомлених ними та обвинуваченим місяцях.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо непричетності його до інкримінованих йому злочинів також спростовується дослідженими у суді першої інстанції протоколом обшуку від 19.06.2018 року за місцем його мешкання, де було виявлено та вилучено: каблучку та підвіс жовтого кольору з зображенням Божої Матері, які в подальшому впізнала потерпіла ОСОБА_11 , та які у неї було викрадено у день нападу; портативна батарея, яка у подальшому згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 20.06.2018 року впізнала потерпіла ОСОБА_14 , яка була у неї викрадена під час нападу 07.06.2018 року.
За дослідженими судом першої інстанції протоколами проведення слідчих експериментів, за участю ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 та двох понятих, спеціалістів від 20.06.2018, 21.06.2018, 25.06.2018 року, до яких було залучено водолаза КП «Аварійно-рятувальна служба спасіння на воді», на місці, вказаному саме обвинуваченим, на дні водоймища річки «Саксагань» між опорами мосту №№ 3,4 зі сторони пл. Визволення, що розташовано по вул. Калнишевського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, вилучено мобільний телефон «НТМ М1», жіночий кросівок білого кольору з фрагментом цеглини, жіночі шорти чорного кольору з рожевими вставками; жіночий рюкзак чорного кольору, який зачинено на «молнію», вмістом якого є: посвідчення дитини з багатодітної родини на ім`я ОСОБА_14 серії НОМЕР_6 , тюбик губної помади, розчіска, упаковка вологих серветок, дві запальнички, тюбик з пудрою, тюбик з кремом, косметичний тюбик, пластина таблеток «Фармадол» та дві пластини таблеток «Валвіт»; штопор, пластикова іграшка, силіконовий продовгуватий предмет, резинка для волосся. При цьому вказані протоколи не містять будь-яких зауважень та доповнень з боку сторони захисту. Зазначені речі були оглянуті і упізнані потерпілою ОСОБА_14 , як такі які в неї були викрадені при нападі на неї.
Судом першої інстанції також ретельно проведений аналіз матеріалів тимчасового доступу, а саме інформації про абонентів операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», відносно абонентського номеру НОМЕР_7 , який належав та перебував у користуванні ОСОБА_5 , на момент вчинення ним інкримінованих йому злочинів, та встановлена реєстрація даного абонентського номеру в часові періоди вчинення злочинів в базових станціях оператора мобільного зв`язку, а саме 14.05.2018 року при вчиненні злочину у відношенні ОСОБА_11 , зазначений абонентський номер ОСОБА_5 реєструвався о 22.45 год. та о 22.57 год. в базовій станції оператора мобільного зв`язку, що розташована за адресою, яка покриває територію на якій розташоване місце вчинення злочину та прилегла до місця вчинення злочину місцевість та 24.05.2018 року при вчиненні злочину у відношенні ОСОБА_12 , абонентський номер ОСОБА_5 також реєструвався о 21.34 год. в базовій станції оператора мобільного зв`язку, яка розташована за адресою, яка покриває територію на якій розташоване місце вчинення злочину та прилегла до місця вчинення злочину місцевість.
Є неспроможними і ствердження обвинуваченого про фейкове і суперечливе повідомлення потерпілої ОСОБА_11 про вчинення відносно неї злочину.
Дані обставини судом першої інстанції з`ясовувалися, встановлено, що від потерпілої ОСОБА_11 згідно протоколу 18.06.2018 року прийнята заява про вчинене кримінальне правопорушення відносно неї, яке мало місце 14.05.2018 року, та яке згідно витягу із реєстру внесено до ЄРДР за № 0000996 від 18.06.2018 року. Посилання обвинуваченого на те, що з моменту повідомлення потерпілою до поліції і до моменту його затримання в цей день було обмаль часу за який працівники поліції не могли доїхати і його затримати є лише припущенням обвинуваченого, що в будь-якому разі не впливає на достовірність наявності заяви від потерпілої і спростування його причетності до вчинення проти неї злочину ним.
Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень:
- відносно потерпілої ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) за ознаками закінченого замаху на зґвалтування, тобто на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, не закінченого з причин, що не залежали від волі особа та за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій;
- відносно потерпілої ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) за ознаками закінченого замаху на зґвалтування, тобто на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно, не закінченого з причин, що не залежали від волі особи та за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій;
- відносно потерпілої ОСОБА_14 від 07 червня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) за ознаками закінченого замаху на зґвалтування, тобто на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, не закінченого з причин, що не залежали від волі особа та за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій;
- відносно потерпілої ОСОБА_16 від 17 червня 2018 року за ч. 2 ст. 153 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) за ознаками задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України та за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, є ґрунтовними та підтверджується сукупністю досліджених доказів, що узгоджуються між собою.
Є також доведеним, що саме обвинувачений ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому особливо тяжкі злочини, які мали незворотність наслідків 26.05.2018 року у відношенні неповнолітньої ОСОБА_13 та 14.06.2018 року відносно ОСОБА_15 .
Так, зокрема за дослідженими у суді першої інстанції актом судово- медичного дослідження № 998 від 27.05.2018 року трупа ОСОБА_13 та висновку експерта № 998 від 30.05.2018 року щодо трупа ОСОБА_13 , якими встановлено, що причиною її смерті з`явилася механічна асфіксія внаслідок стискання органів шиї рукою (руками). Всі виявлені тілесні ушкодження в області шиї призвели до загрозливого для життя явища- механічна асфіксія, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлений компонент сперми в мазках з прямої кишки, чим підтверджено статеві зносини неприроднім шляхом незадовго до смерті, задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом в агональному періоді або ж після настання смерті потерпілої, вчинення незначного опору з боку потерпілої.
За дослідженим у суді першої інстанції висновком експерта від 07.09.2018 року № 859, відповідно до якого згідно «Акту судово-медичного дослідження» № 233 від 29.05.2018 року судово-медичної експертизи, в змивах з обох рук потерпілої ОСОБА_13 (об`єкти №№ 1,2), що були надані на дослідження, встановлена наявність крові та визначений білок людини. Результати дослідження, дають можливість висловитися, що кров в слідах в змивах з обох рук потерпілої ОСОБА_13 могли утворитися за рахунок змішування її від декількох осіб з різним сполученням виявлених антигенів, і в цьому випадку не виключається можливість домішку крові в слідах від підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи групову приналежність його крові.
Актом судово-медичного дослідження № 1113 від 04.07.2018 року та висновком експерта від 13.07.2018 року по факту смерті потерпілої ОСОБА_15 , яким виявлені ушкодження прижиттєві та посмертні, в тому числі статевих органів, а також які входять до комплексу механічної асфіксії за ознакою небезпеки для життя і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, смерть наступила від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї руками, що узгоджується також з висновками експерта № 8-852 від 07.08.2018 року, відповідно якого генетичні ознаки зразка крові обвинуваченого ОСОБА_5 співпадають з генетичними ознаками волосся, вилученого з ділянки промежини трупу ОСОБА_15 під час розтину в приміщенні моргу Криворізького міжрайонного відділення КЗ «ДОБ СМЕ`ДОР».
Відповідно до протоколу обшуку від 19.06.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено пластиковий флакон у вигляді серця, який у подальшому під час пред`явлення речей для впізнання, згідно протоколу від 20.06.2020 року, впізнала потерпіла ОСОБА_23 та підтвердила його належність вбитій доньці, шість пластикових карток, серед яких картка « ІНФОРМАЦІЯ_9 », яка згідно з повідомленням компанії «Море пива» зареєстрована на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Вилучені особисті речі обвинуваченого, серед яких штани та футболка, на яких виявлені сліди крові, згідно дослідженого судом першої інстанції висновку експерта № 8-798 від 06.07.2018 року за генетичними ознаками збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_15 (на футболці) та генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 (штани). Вищезазначене в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами повною мірою спростовує доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинення злочинів щодо потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 .
Доводи захисника та обвинуваченого про недопустимість доказів, здобутих під час вказаного обшуку житла, оскільки на відеозаписі відсутній момент їх виявлення є безпідставними, оскільки даний обшук проведений на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2018 року, в межах якого знаходився орган досудового розслідування, проведений обшук, який супроводжувався відеозаписом, відтвореним у судовому засіданні суду першої інстанції та який був ретельно досліджений колегією суддів місцевого суду.
Вищезазначена ухвала слідчого судді була пред`явлена дружині обвинуваченого ОСОБА_25 та під час проведення обшуку в присутності останньої виявлено та вилучено предмети, які належали потерпілим та речі, які належали обвинуваченому ОСОБА_5 , та на яких виявлено сліди крові та біологічні матеріали, належні потерпілим.
Посилання обвинуваченого в апеляції на те, що як зазначений обшук так і обшук за адресою по АДРЕСА_7 , проводився за участі одних і тих же понятих, що він вважає є недопустимим, так як на його думку, у цих понятих виникла неупередженість щодо його винуватості, є надуманим і хибним, оскільки відповідно до приписів ч. 7 ст. 223 КПК України, поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.
Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Отже, закон чітко визначає перелік осіб, які не можуть бути понятими, при цьому обмежень щодо участі одних і тих же понятих і в інших процесуальних діях не містить.
Обшуки проведені у відповідності до вимог 233-235 КПК України. Підстав вважати протоколи обшуку недопустимими доказами з мотивів, наведених в апеляціях сторони захисту, у колегії суддів не має.
Ствердження обвинуваченого щодо його непричетності до зазначених інкримінованих йому особливо тяжких злочинів спростовується і дослідженою судом першої інстанції інформацією про абонентів операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», відносно абонентського номеру НОМЕР_7 , який належав та перебував у користуванні ОСОБА_5 , на момент вчинення ним інкримінованих йому злочинів, та встановлена реєстрація даного абонентського номеру в часові періоди вчинення злочинів в базових станціях оператора мобільного зв`язку, а саме 26.05.2018 року при вчиненні злочину у відношенні ОСОБА_13 , що мало місце приблизно о 22.15 год. Зазначений абонентський номер ОСОБА_5 реєструвався о 22.05 год., 22.08 год., 22.14 год., 22.29 год., 22.37 год. та 22.38 год. в базовій станції оператора мобільного зв`язку, яка покриває територію на якій розташоване місце вчинення злочину та прилегла до місця вчинення злочину територія парку ім. Богдана Хмельницького в Металургійному районі м. Кривого Рогу.
Відповідно 14.06.2018 року при вчиненні злочину у відношенні ОСОБА_15 , що мало місце приблизно о 01.35 год., вказаний абонентський номер ОСОБА_5 реєструвався в період часу з 01.00 год. 14.06.2018 року до 01.06 год. в базовій станції оператора мобільного зв`язку, яка покриває територію, на якій розташоване місце вчинення злочину.
Також згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2018 року, складеного в присутності двох понятих, за участю захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_5 , та повідомив, що саме цього чоловіка він 14.06.2018 року о 01:06 годині підвозив на своєму автомобілі марки ВАЗ 2110 р.н. НОМЕР_8 , що підтверджено даним свідком безпосередньо у суді при надані ним показів.
Суд першої інстанції дослідив в повному обсязі у їх сукупності усі докази, надав належну оцінку з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, узгодженості, взаємозв`язку та системності, що є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та доведеність вини останнього у їх вчиненні відносно потерпілої ОСОБА_13 26 травня 2018 року за п. 6, 10 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції з 11.01.2019) за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, поєднаного із зґвалтуванням, за ч. 5 ст. 152 КК України (в редакції з 11.01.2019) за ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені повторно, щодо неповнолітньої особи, що спричинили тяжкі наслідки та за ч. 4 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
А також відносно потерпілої ОСОБА_15 14 червня 2018 року за п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції з 11.01.2019) за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, поєднаного із зґвалтуванням, вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за ч. 5 ст. 152 КК України (в редакції з 11.01.2019) за ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені повторно, що спричинили тяжкі наслідки, та за ч. 4 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
Посилання в апеляційних скаргах на недопустимість доказів, отриманих від обвинуваченого під час досудового розслідування через застосування до ОСОБА_5 погроз, фізичного насильства, катування, морального тиску, в тому числі, під час затримання та проведення слідчих експериментів, є безпідставними з огляду на наступне.
Такі доводи сторони захисту також ретельно були перевірені судом першої інстанції, який відхилив їх, навівши належні та обґрунтовані мотиви такого рішення, з чим погоджується й колегія суддів.
Відповідно до приписів ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Так, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року у справі № 212/7057/18 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, 04.02.2020 року внесені відомості до ЄРДР № 0000137 за ч. 2 ст. 365 КК України, що підтверджується відповідним витягом.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, від 06.04.2020 року кримінальне провадження за №0000137 від 19.02.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.
Під час апеляційного провадження сторона захисту не повідомила колегію суддів про оскарження чи скасування вищезазначеної постанови, докази цього не надала, а тому постанова слідчого ТУ ДБР від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження визнається апеляційним судом як належний, достовірний та допустимий доказ.
Крім того, колегія суддів зважає, що виходячи зі змісту ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2018 року, якою підозрюваному за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваний та його адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого не заперечували. Разом з тим, вищезазначена ухвала не містить посилання на те, що ОСОБА_5 чи його адвокат заявляли про застосування до підозрюваного будь-якого насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, що спростовує доводи ОСОБА_5 про недотримання слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 206 КПК України.
Також не знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_5 про те, що йому не були роз`яснені право на захист під час затримання, право на отримання медичної допомоги та не було вручено копію протоколу про затримання, оскільки матеріали кримінального провадження містять: пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, відповідно до якої ОСОБА_5 як підозрюваному 19.06.2018 року слідчим СВ в присутності адвоката ОСОБА_6 роз`яснені його процесуальні права та обов`язки, вручена ця пам`ятку, про що свідчать їх підписи; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.06.2018 року, відповідно до якого затриманому ОСОБА_5 згідно з ч. 4 ст. 208 КПК України повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснене, в тому числі, що він має право отримувати медичну допомогу. Серед іншого на виконання вимог ч. 3, 7 ст. 42 КПК України підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснені його права та обов`язки. Про його обізнаність в своїх правах свідчить його особистий підпис, який міститься в цьому протоколі, при цьому зазначено, що скарг він не має. Про отримання копії протоколу затримання свідчить особистий підпис як ОСОБА_5 так і його захисника адвоката ОСОБА_6 .
Колегія суддів також зважає і на ретельно дослідженні у суді першої інстанції протоколів слідчих експериментів з відеозаписами за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , де останній добровільно, без будь-якого тиску як психологічного так і фізичного чітко послідовно показував місця вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, спосіб, механізм та деталі вчинення, які були відомі тільки йому, показував місця, де він їх вчиняв, що викрадав, які саме речі, куди їх викидав. Саме з тих місцевостей, які були відомі тільки ОСОБА_5 , були виявлені і вилучені предмети та речі, що належали потерпілим.
Час, механізм і спосіб вчинення ним злочинів поновністю співпадав згідно висновків експертів з виявленими тілесними ушкодженнями потерпілих та їх показами.
Згідно досліджених у суді першої інстанції протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо відео контролю місця від 19.07.2018, в умовах приміщень Ізолятора тимчасового тримання № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, де зафіксовані факти отримані в процесі проведення НСРД, та де ОСОБА_5 розповідав про вчиненні ним злочини, при цьому будь-яких даних про вчинення проти нього насильства чи інших знущань з боку слідчих чи інших працівників органу досудового розслідування з метою отримання від нього визнавальних показів не повідомляв.
За результатами комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 161 від 06.09.2018 року ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і на теперішній час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, що об`єктивно разом на підставі показів потерпілих, свідків, висновків судових експертиз, слідчих експериментів та інших досліджених матеріалів, суд першої інстанції детально встановив загальну картину скоєних обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів, і що підтверджує висновок суду першої інстанції про те, що за кожним епізодом своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 бажав та реально вчиняв злочини, що йому інкримінуються, з однаковою мотивацією дій у відношенні усіх потерпілих, направленість та реалізація ним умислу як на зґвалтування, так і смерть та на грабіж.
Обвинувачений ОСОБА_5 виключно у вечірній, зручний для нього час, зокрема 14.05.2018 року близько 22.10 години, 24.05.2018 року близько 21.30 години, 26.05.2018 року о 22.10 годині, 07.06.2018 року близько 23.35 годині, 14.06.2018 року близько 01.20 години, 17.06.2018 року близько 23.40 годині був готовий до вчинення ґвалтувань, розбоїв та вбивств при наявності зручного випадку, підходящої жертви, усамітненого місця.
Щодо стверджень сторони захисту в апеляціях про ймовірність причетності до вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів іншої особи з посиланням на ОСОБА_18 , з яким за ствердженням обвинуваченого останній зустрічався в місцях вчинення злочинів, то вони є неспроможними, безпідставними і такими, що повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.
Так, дані доводи також ретельно перевірені судом першої інстанції та встановлено, що ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 мешкав за адресою: АДРЕСА_8 та помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , разом з тим у період з 19.06.2015 по 17.08.2018 перебував у місцях позбавлення волі.
Зміна стверджень обвинуваченого і посилання його в апеляційній інстанції вже на те, що це не був саме ОСОБА_18 , а інша якась особа, яка називалася цим іменем, є також безпідставними і неспроможними, і такими що спростовуються як наведеними вище доказами, так і іншими покладеними в основу вироку доказами на підтвердження причетності саме ОСОБА_5 до вчинення ним інкримінованих йому злочинів, а не будь-якої іншої особи.
Погоджуючись з оцінкою, наданою у їх сукупності і взаємозв`язку доказам у справі судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 (в редакції станом на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 (в редакції на час вчинення злочину), п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 ( в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 153 (в редакції в редакції чинній на час вчинення злочину), ч. 5 ст. 152 ( в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, є повністю підтвердженою, а висновки суду, викладені у вироку, ґрунтуються на дійсному змісті досліджених усіх доказів в повному їх обсязі, які отримані у спосіб, передбачений кримінально-процесуальним законом, в їх сукупності, та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність обвинувачення.
Твердження засудженого та захисника про протилежне є безпідставними та випливають з власного тлумачення останніми норм матеріального та процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
Наведеними у вироку доказами і покладеними в його основу, поза розумним сумнівом спростовується висунута в апеляції засудженого ОСОБА_5 версія щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, а доводи апеляцій сторони захисту в цілому полягають у повторенні лінії захисту, обраної у суді першої інстанції, яка була ретельно перевірена у межах судового розгляду та ґрунтовно відкинута як неспроможна.
Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вказані докази, суд першої інстанції дав їм належну оцінку не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та доведеність вини останнього у їх вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
Розглянувши та проаналізувавши всі зібрані у справі докази в їх взаємозв`язку, місцевий суд вмотивовано спростував висунуті ОСОБА_5 версії на свій захист про непричетність до вчинення злочинів, що йому інкримінують, та аргументовано визнав неспроможними твердження останнього про те, що він їх не вчиняв. Із наведеними у вироку висновками погоджується і колегія суддів.
Достовірність решти доказів, наведених у вироку, сумнівів не викликає та їх сукупність у взаємозв`язку є достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_5 , а тому суд першої інстанції зробив достатньо обґрунтований, вмотивований та законний висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії.
Що стосується призначення судом першої інстанції остаточного покарання ОСОБА_5 у вигляді довічного позбавлення волі, то колегія суддів зважає на приписи закону, особу обвинуваченого, спосіб і механізм вчинення злочинів, їх тяжкість і незворотність наслідків.
Так, у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, що зазначено в ч. 2 ст. 65 КК України.
Разом з цим, відповідно до ст.ст. 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
А тому, є слушним прийняття судом першої інстанції при призначенні виду і розміру покарання одних із основних засад права справедливість, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, що також ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004 .
Призначаючи ОСОБА_5 покарання у вигляді довічного позбавлення волі за вчинені ним тяжкі та особливо тяжкі злочини, що мають ознаки серійності, суд об`єктивно і обґрунтовано виходив також з правових позицій рішення ЄСПЛ у справі Kafkaris v. Cyprus (Кафкарис проти Кіпру) від 12 лютого 2008 року (заява № 21906/04; п. 97), де зазначено, що призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі дорослому злочинцеві, саме по собі, не заборонено і не суперечить статті 3 або будь-який інший статті Конвенції (див., зокрема, справи Kotalla v. the Netherlands (Коталла проти Нідерландів) від 6 травня 1978 р., заява № 7994/77, п. 238; Bamber v. the United Kingdom (Бамбер проти Сполученого Королівства) від 14 грудня 1988 р., заява № 13183/87, п. 235 та Sawoniuk v. the United Kingdom (Савонюк проти Сполученого Королівства) заява № 63716/00, ECHR 2001-VI). Призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі не є порушенням прав особи, які закріплені у ст. 28 Конституції України та статті 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, повною мірою виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, та норм міждународного права та правових позицій ЄСПЛ, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких насильницьких та корисливих злочинів, вчинених умисно. Дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебував та не перебуває; згідно виробничої характеристики, наданої ТОВ «Ріпеа Буд», ОСОБА_5 за період роботи на дільниці вів себе тихо, спокійно, як робітник не виділявся, був помічений на брехні, недбалому ставленні до роботи на обов`язків, регулярно допускав невиходи на роботу, мотивуючи хворобою дитини, повагою керівництва та робітників не користувався. Службу у Збройних силах України не проходив, оскільки знятий з обліку військовозобов`язаних як засуджений до позбавлення волі за тяжкі злочини. Має малолітню дитину ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був одружений на момент вчинення злочинів. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання, на шлях виправлення не став та вчинив нові більш тяжкі умисні злочини проти життя та здоров`я, статевої свободи, а також проти власності, що мають ознаки серійності.
За наслідками судового розгляду кримінального провадження суд не встановив обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , встановив обставину, що обтяжує покарання, у вигляді рецидиву злочинів, а також при призначенні покарання врахував позиції прокурора та потерпілих, які наполягали виключно на суворій мірі покарання обвинуваченому в максимальному розмірі санкції ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.
Крім того, мотивуючи призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_5 , будучи молодою, фізично здоровою працездатною людиною, не вважаючи життя людини найвищою цінністю, нехтуючи нормами моралі (в частині добровільності статевих відносин та вибору партнера (статева свобода) у поєднанні із тяжкістю вчинених ним злочинів, особливостей вчинених кожного з кримінальних правопорушень, у тому числі та насамперед стосовно ґвалтувань та вбивств неповнолітньої ОСОБА_13 та ОСОБА_28 , а також злочинів щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в момент та після вчинення згаданих кримінальних правопорушень, а саме особливу жорстокість, неодноразовий розбій, скерований на заволодіння майном потерпілих та його використання на власний розсуд, чим поставив життя потерпілих нижче від своїх бажань, нехтуючи загальнолюдськими цінностями, та дійшов виваженого висновку, що обвинувачений становить особливу небезпеку для суспільства, а єдиним достатнім покаранням для нього, з огляду на його особистість в частині притягнення раніше до кримінальної відповідальності та відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, які не забезпечили мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, є призначення йому найтяжчого покарання, передбаченого нормами КК України. Тому, висновок місцевого суду про неможливість призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на певний строк є правильним, а довічна ізоляція ОСОБА_5 від суспільства відповідає вимогам справедливості та відображає співмірність злочину та кари.
Також колегія суддів зважає на практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Призначаючи обвинуваченому покарання місцевим судом також враховані позиції Європейського суду з прав людини, викладені у справах Бакланов проти Росії від 09.06.2005 року, Фрізен проти Росії від 24.03.2005 року.
Таким чином, врахувавши дані про особу ОСОБА_5 у поєднанні із тяжкістю вчинених злочинів, особливостей вчинених умисних вбивств, непоправними наслідками у виді смерті неповнолітньої та молодої особи внаслідок його насильницьких дій, поведінку ОСОБА_5 в момент, після вчинення вбивств ОСОБА_13 та ОСОБА_28 , а також вчинення злочинів щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , відсутність щирого каяття та жалю щодо вчиненого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зухвалість поведінки ОСОБА_5 , що свідчить про нелюдське ставлення останнього до інших осіб, його виняткову суспільну небезпеку, та про неможливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк навіть у максимальному його розмірі, оскільки таке покарання не зможе забезпечити досягнення щодо обвинуваченого ОСОБА_5 мети, передбаченої ст. 50 КК України, а відтак про його підвищену суспільну небезпечність, і законно та справедливо призначив покарання в межах санкцій відповідних статей кримінального закону за кожним із злочинів та обрав йому виняткову міру покарання за п.п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України і за сукупністю злочинів та остаточно за сукупністю вироків визначив у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, яке, відповідно до вказаних вище вимог закону, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Доводів про необхідність призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання апеляційні скарги не містять.
Обставин, передбачених ст. 64 КК України, які виключають призначення ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, не виявлено.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника, ретельно перевіривши доводи, дійшла висновку про законність та обґрунтованість вироку, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та кримінального закону не допущено, а тому апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, вирок суду, без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 (в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 152 (в редакції станом на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 (в редакції на час вчинення злочину), ч. 2 ст. 153 (в редакції в редакції чинній на час вчинення злочину), ч. 5 ст. 152 (в редакції з 11.01.2019 року), ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4