Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8298/22
Провадження №1-кп/523/1394/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

29.09.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 09.07.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, сироти та безпритульної особи, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого різноробочим на будівництві, тимчасово зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.07.2022р. вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.4 ст.185 КК України до 5р. позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 достовірно знаючи про військову агресію збройних сил РФ та впровадженням на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (на час кримінального правопорушення дію якого продовжено з 26.03.2022 - Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ; з 25.04.2022 - Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ; з 25.05.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), скоїв умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, повторно, 05.06.2022р., приблизно о 21год. 00хв., Дрангой перебуваючи в парадній будинку №16, розташованого по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі, побачив на майданчику між 4- та 5-поверхами ОСОБА_6 , який спав, сидячи на сходах, в цей час, у Дрангоя виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, Дрангой з метою реалізації свого злочинного умислу, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спав і не міг йому завадити, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Iphone 5S», вартістю 1200грн. із сім-картою «Водафон», яка матеріальної вартості не представляє. Після чого, Дрангой з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1200гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є сиротою та безпритульною особою, є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не офіційно працюючого на будівництві різноробочим, маючого неповну середню освіту, не одруженого та дітей на утриманні не маючого, маючого тимчасове місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із другом.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням йому раніше викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є сиротою та безпритульною особою, є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не офіційно працюючого на будівництві різноробочим, маючого неповну середню освіту, не одруженого та дітей на утриманні не маючого, маючого тимчасове місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із другом, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням раніше викраденого майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на розсуд суду, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_7 злочину по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Суворовським районним судом м. Одеси від 06.07.2022р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2022р. більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишити - тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати із моменту його взяття під варту - із 18.07.2022р.

Речові докази: мобільний телефон - вважати повернутими за належністю ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1