УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення тимчасово вилученого майна

08 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0001117 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

05.09.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга в якій скаржник просить:

- визнати бездіяльність слідчого Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві у м. Києві ОСОБА_4 та слідчих групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001117, а також прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та прокурорів групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0001117, внесеному до ЄРДР 23.04.2020, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна;

- зобов`язати слідчого Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві у м. Києві ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який включений до складу групи слідчих у кримінальному провадженні та прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 або іншого прокурора, який включений до групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0001117, внесеного до ЄРДР 23.04.2020 негайно повернути скаржнику ОСОБА_3 , як володільцю майна, яке було вилучене під час обшуку 27.01.2022 приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Redmi 9 іmеі-1 - НОМЕР_1 , іmеі НОМЕР_2 ; речі особистої гігієни (4 зубних щітки).

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.09.2022 для розгляду відповідної скарги визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2022 за вказаною скаргою відкрито провадження, скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2022.

В судове засідання 08.09.2022 скаржник не з`явився, проте слідчий суддя враховує, що у самій скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про розгляд справи без його участі.

Солом`янським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва явку представників у судове засідання не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення. Про причини неявки та правову позицію щодо скарги, суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення ст. 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги за відсутності учасників провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши обставини, викладені в скарзі та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Вимоги скарги обґрунтовані, зокрема, таким:

«У провадженні слідчих СВ Солом`янського районного управління поліції ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001117 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Процесуальне керівництво кримінального провадження здійснює Солом`янська окружна прокуратура м. Києва.
Відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 24.01.2022, клопотання слідчого СВ Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , задоволено частково, надано слідчим, які входять до слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001117 та прокурорам групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001117 від 23.04.2020, дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приватному будинку та прилеглій території, що за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 з метою відшукання: листування стосовно подій підпалу автомобіля автомобіля марки «Nissan Juke», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, що мало місце 23.04.2020 р. та інших документів (в тому числі в електронному вигляді) стосовно цих подій.
Вимоги клопотання в частині проведення обшуку з метою відшукання зброї (вогнепальна, газова та холодна зброя, пристрої для відстрілу гумових куль), боєприпасів, вибухових речовин, ОРБ-навігаторів, персональних та планшетних комп`ютерів, ноутбуків, нетбуків, планшетів, які було використано для зв`язку між виконавцями та замовниками злочину; електронних носіїв інформації (дискові накопичувані, карти пам`яті, флеш-накопичувачі, оптичні диски, сервери, жорсткі диски тощо), сім-карток, упаковок з-під сім-карток, чорнових записів. Що можуть свідчити про злочинну діяльність осіб, засоби особистої гігієни (зубна щітка, бритва, гребінець для волосся), визнані судом неконкретними та таким, що не дозволяють визначити коло предметів і документів, які містять необхідну слідству інформацію, крім того, прокурором не доведено, що вказані в клопотанні речі та документи, мають значення для досудового розслідування, а тому в цій частині клопотання відмовлено.
Поряд з наведеним, 27 січня 2022 року у помешканні, де я проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 проведено обшук у ході якого вилучено: мобільний телефон Redmi 9, речі особистої гігієни (4 зубні щітки), на вилучення яких була пряма заборона, оскільки згідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2022 клопотання сторони обвинувачення було задоволено частково і на зазначене вилучене майно (засоби особистої гігієни, зброю, електронні носії інформації) дозвіл суду не надавався, а вимоги клопотання в цій частині визнано судом неконкретними.
З часу вилучення та дотепер слідчими органу досудового розслідування (СВ Солом`янського районного управління поліції ГУНП у м. Києві) та процесуальними керівниками - прокурорами Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, не повідомлено мені, як законному володільцю та особі права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування про долю вилучених речей, а також про застосування порядку, передбаченого п. З ч. 1 ст. 169 КПК України та процедура згідно ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.
З інформації, розміщеної на загальнодоступному ресурсі https://reyestr.court.gov.ua/ в Єдиному державному реєстрі судових рішень справа 760/2118/22 Солом`янського районного суду м. Києва стало відомо, що слідчі у кримінальному провадженні № 0001117 не зверталися до суду з клопотаннями про арешт вилученого під час обшуків майна у порядку та строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України. Окрім того, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2022 клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна було повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 171 КПК України. Інформації про подальші звернення прокурора до слідчого судді із виправленою редакцією клопотання про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку майна в матеріалах справи немає.
Іншими, окрім зазначених, відомостями з даного приводу я не володію. Ні органом досудового розслідування, ні процесуальними керівниками - прокурорами будь-яка інформація мені, як особі права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а саме як володільцю тимчасово вилученого майна - не повідомляється.
Таким чином, з часу вилучення і до сьогоднішнього дня вилучене у моєму помешканні майно продовжує незаконно утримуватися органом досудового розслідування - СВ Солом`янського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та процесуальними керівниками - прокурорами Солом`янської окружної прокуратури м. Києва і свідчить про їх бездіяльність.».
Слідчий суддя враховує, що відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його адвокатом чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Вбачається, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.01.2022 у справі № 760/1195/22 (провадження № 1-кс/760/704/22) слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001117 від 23.04.2020, та прокурорам групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001117 від 23.04.2020, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приватному будинку та прилеглій території, що за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , з метою відшукання:

- листування стосовно подій підпалу автомобіля марки «Nissan juke», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2011 року випуску, що мало місце 23.04.2020 та інших документів (в тому числі в електронному вигляді) стосовно цих подій.

27.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук у ході якого вилучено: мобільний телефон Redmi 9, речі особистої гігієни (4 зубні щітки), на вилучення яких ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.01.2022 дозвіл суду не надавався.

Станом на момент подачі та розгляду скарги, що є предметом розгляду, тимчасово вилучене майно (вилучене поза межами ухвали слідчого судді про обшук), не повернуто. Іншого органом досудового розслідування не повідомлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: якщо прокурор визнав вилучення майна безпідставним; якщо слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на таке майно; якщо слідчий не звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у встановлений ч. 5 ст. 171 цього Кодексу строк (48 годин після вилучення майна); якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт майна протягом сімдесяти двох годин з дня надходження до суду клопотання (ч. 6 ст. 173 КПК України).

Суд враховує, що згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За змістом ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Слідчим суддею факту звернення прокурора з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку, проведеного 27.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , - не встановлено.

За таких обставин слідчий мав повернути власнику його майно.

При цьому, будь-яких документів та обґрунтувань на підставі яких відповідне майно не повертається власнику органом досудового розслідування слідчому судді не надано та не повідомлено.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

При вирішенні даної скарги, слідчий суддя враховує також положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

З ситуації, що є предметом вивчення, вбачається, що тимчасове вилучене під час обшуку майно не повертається власнику за умови відсутності судового рішення про накладення арешту на нього, тобто фактично за відсутності законної підстави. При цьому, КПК України чітко встановлює як строки, в які має бути вирішено питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, так і строки повернення такого майна за умови відсутності ухвали про арешт. Розширене тлумачення відповідних норм може призвести до того, що власник майна може тривалий час перебувати в умовах правової невизначеності та нести індивідуальний надмірний тягар, що суперечать відповідним положенням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 167, 169, 173, 303, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого відділу Солом`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001117 від 23.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, задовольнити.

Зобов`язати уповноважену службову особу, в провадженні якої перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2020 за №0001117, повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, вилучене 27.01.2022 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 (проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.01.2022 у справі № 760/1195/22), а саме:

- мобільний телефон Redmi 9 іmеі-1 - НОМЕР_1 , іmеі НОМЕР_2 ; речі особистої гігієни (4 зубних щітки).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1