Єдиний унікальний номер 341/426/21
Номер провадження 1-кп/341/68/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорки ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
представника цивільного відповідача АТ «СК «ІНГО» - ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2021 під № 0000013, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка Буського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вдівець, працює заступником директора ТОВ «Оргтехдіагностика», українець, громадянин України, не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , за наступних установлених судом обставин.

14 січня 2021 року приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Renault Clio Symbol», р. н. НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09 «Мукачево-Львів», що по вул. Львівській у с. Задністрянське Бурштинської територіальної громади Івано-Франківської області у напрямку м. Мукачево. Ця ділянка дороги для двох напрямків руху має по одній смузі для руху в кожному напрямку, заокруглення праворуч за напрямком руху автомобіля «Renault Clio Symbol» та була вкрита снігом. У салоні автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 перебували пасажири ОСОБА_8 , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які знаходились на задньому пасажирському сидінні.

У цей час у зустрічному напрямку, по своїй смузі, рухався автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_12 .

Рухаючись ділянкою автодороги із закругленням у праву сторону, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, унаслідок чого допустив занос свого автомобіля, під час чого виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема:

- п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 1.10 в частині значення терміну дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітлення дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

- п. 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1, відповідно до змісту якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

ОСОБА_4 порушив вказані Правила дорожнього руху України, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої загинула пасажирка його автомобіля ОСОБА_8 , отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покриви голови, крововоливами під оболонку та в речовину головного мозку, саднами, синцями та забійними ранами в ділянці голови, що ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

З огляду на викладене, суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та надав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження і відповідно частини 3 статті 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи щодо складу кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає, дослідженням документів, які стосуються характеристики обвинуваченого, речових доказів та заявленого цивільного позову. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини 3 статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.
Водночас установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 14 січня 2021 року керував автомобілем та рухався ділянкою автодороги Н-09 «Мукачево-Львів», що по вул. Львівській у с. Задністрянське Бурштинської територіальної громади Івано-Франківської області у напрямку м. Мукачево. Рухаючись ділянкою автодороги із закругленням у праву сторону, він проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, не справився з керуванням, унаслідок чого допустив занос свого автомобіля, під час чого виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 . Внаслідок цього відбулась дорожньо-транспортна пригода, у якій загинула його дружина ОСОБА_8 .

Цивільний позов ОСОБА_11 визнає в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 33500,0 грн та моральної шкоди в сумі 5000,0 грн.
Письмовою заявою потерпілого ОСОБА_13 від 22.06.2021, у якій зазначено, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, справу просить розглядати без його участі, обвинуваченого суворо не карати.
Висновком експерта від 10.02.2021 № СЕ-19/109-21/525-ІТ щодо технічного стану транспортного засобу, згідно з яким транспортний засіб «Volkswagen Caddy» перебував до ДТП у справному стані.
За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Суд, врахувавши характер кримінального правопорушення та особу обвинуваченого дійшов висновку про призначення йому покарання у межах санкції частини 2 статті 286 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд, врахувавши характер кримінального правопорушення, його наслідки для самого обвинуваченого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки-характеристики від 27.01.2021 № 48 за місцем проживання характеризується позитивно; згідно з характеристикою ТзОВ «Оргтехдіагностика» за місцем роботи характеризується позитивно, вину визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на утриманні має двох малолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Водночас на підставі статті 75 КК України суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Іспитовий строк, необхідний для того, щоб ОСОБА_4 довів своє виправлення без відбування покарання, суд встановлює тривалістю один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_11 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_4 та АТ «СК «ІНГО», у якому з урахуванням остаточних позовних вимог просить:
- стягнути з АТ «СК «ІНГО» 130000,0 грн страхового відшкодування як грошову компенсацію за спричинену матеріальну шкоду внаслідок пошкодження належного ОСОБА_11 автомобіля «Volkswagen Caddy»;
- стягнути з ОСОБА_4 80343,0 грн відшкодування завданої матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля «Volkswagen Caddy»;
- стягнути з ОСОБА_4 50000,0 грн відшкодування завданої моральної шкоди;
- стягнути з відповідачів понесені цивільним позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому у судовому засіданні представник цивільного позивача уточнив про стягнення судових витрат у розмірі 15000,0 грн, які позивач поніс у зв`язку з отриманням правничої допомоги.
Цивільний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_11 попередньо домовився продати пошкоджений автомобіль «Volkswagen Caddy» за 210343,0 грн, ремонт якого після ДТП є фінансово недоцільним, оскільки його вартість значно перевищить суму 210343,0 грн. При цьому, оскільки цивільно-правову відповідальність власника ТЗ «Renault Clio Symbol», н. з. НОМЕР_3 , яким керував відповідач, було застраховано у АТ «СК «ІНГО» з лімітом відповідальності за пошкодження майна у розмірі 130000,0 грн, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача - АТ «СК «ІНГО». Решта 80343,0 грн вартості знищеного майна позивач просить стягнути з винної особи ОСОБА_4 .
Завдану моральну шкоду внаслідок ДТП позивач оцінює у розмірі 50000,0 грн, яка полягає у фізичних і моральних стражданнях через подію, а також незручностях через фактичну втрату транспортного засобу і можливість ним користуватись.
Цивільний відповідач ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково. Зокрема, в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 33500,0 грн, тобто з урахуванням залишкової ринкової вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Volkswagen Caddy», яка згідно з висновком експерта становить 46953,0 грн. В частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_4 вважає завищеними вимоги у сумі 50000,0 грн і визнав позов у частині стягнення моральної шкоди на суму 5000,0 грн.
Представник цивільного відповідача АТ «СК «ІНГО» позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Вважає, що на цей час не настав страховий випадок у розуміння статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Крім того, зазначив, що цивільний позивач пропустив установлений пунктом 37.1.4 Закону річний строк на звернення про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам у межах цивільного позову, суд виходить з такого.
Відповідно до змісту ч. 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Під час розгляду цього кримінального провадження установлено вину ОСОБА_4 у завданні матеріальної шкоди ОСОБА_11 шляхом пошкодження його ТЗ під час ДТП.
При цьому суд констатує, що заявлена до стягнення у позові загальна сума матеріального збитку у розмірі 210343,0 грн, як вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», не підтверджена жодними належними доказами.
Своєю чергою відповідно до висновків судової експертизи від 28.12.2021 № СЕ19/109-21/11645-АВ ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy» на час вчинення ДТП становила 204291,0 грн. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy» у пошкодженому стані (після ДТП) станом на 14.12.2021 становила 46953,0 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caddy» станом на 14.12.2021 становила 409428,6 грн. Також, експерт встановив, що розмір матеріального збитку власника автомобіля «Volkswagen Caddy» становить 204291,0 грн.
Згідно з полісом № 200254237 цивільно-правова відповідальність власника ТЗ «Renault Clio Symbol» на час ДТП була застрахована у АТ «СК «ІНГО» з лімітом відповідальності за пошкодження майна на суму 130000,0 грн.

З долученої АТ «СК «ІНГО» до відзиву копії повідомлення про ДТП установлено, що ОСОБА_11 02.02.2021 повідомив страхову компанію про страховий випадок, тобто здійснив волевиявлення щодо звернення до фінансової установи. Докази про здійснення страхової виплати у справі відсутні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на викладене, цивільний позов про стягнення з АТ «СК «ІНГО» страхового відшкодування завданої шкоди майну у межах всієї суми ліміту, тобто у розмірі 130000,0 грн, підлягає задоволенню.

При цьому суд не бере до уваги доводи АТ «СК «ІНГО», з огляду на таке.

Згідно з приписами статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Наявність страхового випадку, тобто ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, установлено під час розгляду цього кримінального провадження.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Згідно з п. 133 постанови ВП ВС від 14.12 2021 у справі № 147/66/17, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі N 465/4621/16-к зроблено висновок про те, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону, не є обов`язковим.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи АТ «СК «ІНГО» щодо пропущення річного строку на отримання страхового відшкодування, оскільки цивільний позов заявлено у межах строку позовної давності.
Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як установлено на підставі висновків судової експертизи від 28.12.2021 № СЕ19/109-21/11645-АВ розмір матеріального збитку власника автомобіля «Volkswagen Caddy» становить 204291,0 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто кошти в сумі 74291,0 грн (204291,0 грн 130000,0 грн).
При цьому суд не бере до уваги доводи сторони ОСОБА_4 про те, що згідно з висновком експерта ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy» у пошкодженому стані (після ДТП) станом на 14.12.2021 становила 46953,0 грн і на цю суму підлягає зменшенню відшкодування розміру завданих збитків, оскільки вказаним висновком експерта, також, установлено прямий розмір завданих збитків на суму саме 204291,0 грн. Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_11 зазнав вказаних збитків саме через, фактичну, втрату ТЗ і можливість його використання за призначенням як цілісного об`єкта матеріального світу. Тобто, збитки позивачу в результаті ДТП завдано не шляхом позбавлення його певної частки від цілісного набору запчастин, інша частина яких залишається у позивача і придатна для подальшого використання. Тоді як ОСОБА_11 не зобов`язаний вживати заходів для подальшої реалізації залишків свого автомобіля, щоб компенсувати завдані йому ж в результаті ДТП збитки на суму 46953,0 грн, якщо вважати обґрунтованими доводи захисника.
Згідно зі статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач посилався на моральні страждання через ДТП та порушення звичного способу життя через втрату ТЗ.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода - це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Тому, встановлюючи факт такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.
Саме суду на підставі наданих доказів надано право визначити розмір моральної шкоди, який при цьому повинен керуватися наступними принципами: умовна рівність втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей, поміркованості відповідності вимогам розважливості, розумності об`єктивного відображення дійсності, справедливості неупередженого ставлення до усіх учасників процесу.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди» суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних страждань, при яких обставинах і якими діями вони заподіяні, ступінь вини заподіювача, які саме моральні страждання отримав потерпілий і в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати.
Розмір відшкодування моральної шкоди, як зазначено в пункті 9 цієї Постанови, суд визначає в межах заявлених вимог, в залежності від характеру і об`єму заподіяних позивачу моральних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача і інших обставин.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує те, що цивільний позивач під час ДТП та після такого зазнав моральних страждань, які полягали у відчутті стресу, хвилюванні, переживаннях, а також у витратах часу й зусиль на налагодження порушення звичайного для ОСОБА_11 способу життя без втраченого автомобіля.
При цьому суд вважає, що визначена цивільним позивачем сума відшкодувань за завдану йому моральну шкоду в розмірі 50000,0 грн є завищеною.
Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини моральних страждань, яких зазнав цивільний позивач, а також враховуючи матеріальне становище цивільного відповідача, у якого на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей і який втратив під час ДТП дружину, суд вважає обґрунтованим та виправданим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,0 грн.
Що стосується вимоги цивільного позивача про стягнення з цивільних відповідачів на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 15000,0 грн, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З огляду на відсутність зі сторони цивільного позивача будь-яких доказів понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, зокрема у розмірі 15000,0 грн, у суду відсутні підстави для задоволення відповідних вимог цивільного позивача.
Підсумовуючи викладене, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Процесуальні витрати відповідно до долучених довідок становлять 5066,95 грн і відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Отже, арешт майна як речових доказів, який був накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16.01.2021, на автомобіль марки «Renault Clio Symbol», н. з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_14 , та на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», н. з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 , необхідно скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому на стадії судового провадження не обирався.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 124, 128, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 75, 76, 286 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням. Іспитовий строк суд встановлює тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 5066 (п`ять тисяч шістдесят шість) гривень 95 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) 74291 (сімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто одну) грн завданої матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень завданої моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_11 до АТ «СК «ІНГО» про стягнення страхового відшкодування задовольнити повністю.
Стягнути з АТ «СК «ІНГО» (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) на користь ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) 130000 (сто тридцять тисяч) грн страхового відшкодування.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16.01.2021, на:
- автомобіль марки «Renault Clio Symbol», н. з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: с. Соколівка Буського району Львівської області;

- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», н. з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази у справі:
- автомобіль марки «Renault Clio Symbol», н. з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: с. Соколівка Буського району Львівської області, повернути ОСОБА_14 ;
- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», н. з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повернути ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ