Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6900/21
Провадження № 1-кп/490/119/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув базову середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, наразі відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-06 грудня 2010 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 02 років позбавлення волі; був звільнений 17 липня 2012 року по відбуттю строку покарання;

-30 грудня 2012 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 04 років позбавлення волі; був звільнений 10 червня 2016 року по відбуттю строку покарання;

-01 грудня 2017 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 04 років позбавлення волі;

-01 серпня 2019 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 03 років позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочинів, за які був засудженим вироком від 01 грудня 2017 року остаточно - до 04 років 03 місяців позбавлення волі; був звільнений 31 грудня 2020 року по відбуттю строку покарання.

а також

-02 серпня 2021 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 04 років 03 місяців позбавлення волі;

-24 грудня 2021 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Миколаївської області - до 02 років позбавлення волі, а за сукупністю цього злочину та злочину, за який був засуджений вироком від 02 серпня 2021 року остаточно - до 04 років 03 місяців позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 :

-будучи засудженим:

-06 грудня 2010 року - за вчинення злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-30 грудня 2012 року - за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-01 грудня 2017 року - за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-01 серпня 2019 року - за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України

та маючи не зняті та не погашені судимості за їх вчинення

-вчинивши

-15 лютого 2021 року - злочин, передбачений частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України /за вчинення якого є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 серпня 2021 року/;

-17 лютого 2021 року - злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України /за вчинення якого є засудженим вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2021 року/

строк притягнення до відповідальності за які не сплинув,

вчинив ще один злочин проти власності за таких обставин.

04 березня 2021 року приблизно о 17:00 годині /більш точний час встановити не видалось за можливе/ він, перебуваючи у приміщенні, призначеному для зберігання особистих речей відвідувачів, яке знаходиться у спортивній залі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив:

-з рюкзаку - належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Samsung Galaxy A10s" вартістю 2.500 грн.;

-з верхнього одягу - належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки "Huawei" моделі "Y5 2017 (MYA-U29)", 1/16 Gb вартістю 966,67 грн.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене при собі, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши:

-ОСОБА_6 - матеріальну шкоду у загальному розмірі 2.500,00 грн.;

-ОСОБА_7 - матеріальну шкоду у загальному розмірі 966,67 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.
З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, а за сукупністю злочинів - за правилами частини 4 статті 70 цього Кодексу, із застосуванням принципу часткового складання покарань.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

3. Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку /повісткою, направленою засобами зв`язку/, до суду надіслала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку /повісткою, направленою засобами зв`язку/, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за їх відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І……Про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення 04 березня 2021 року свідчать наступні досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження встановлені вище обставини підтвердив.

Він вказував, що, звільнившись 31 грудня 2020 року з місць позбавлення волі, не мав ані - житла, ані - роботи, ані - засобів для існування. При цьому взимку та навесні було досить холодно.

В зв`язку із таким він вештався вулицями міста та забрів до спортивної зали у будинку 72 по проспекту Героїв України. Там він потрапив до роздягальні та почав нишпорити речами відвідувачів спортивної зали.

При цьому, зокрема, у рюкзаку він виявив мобільний телефон, та далі у верхньому одязі - інший мобільний телефон. Він пам`ятає, що одним з вилучених ним телефонів був "Samsung Galaxy A10s", іншим - "Huawei". Ці телефони він вилучив та вийшов з приміщення роздягальні. При цьому його ніхто не бачив.

Далі він один з вилучених у такий спосіб телефонів здав до ломбарду, інший - збув перехожому. Скільки він вилучив за таке коштів, він не пам`ятає.

2. Враховуючи, що покази обвинуваченого повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вилучення ОСОБА_4 мобільних телефонів, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

3. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-21/6697-ТВ від 21 травня 2021 року вбачається, що вартість мобільного телефону "Samsung Galaxy A10s" станом на 04 березня 2021 року становить 2.500 грн.

Ця обставина сторонами кримінального провадження не оспорюється.

4. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-21/11416-ТВ від 26 серпня 2021 року вбачається, що вартість мобільного телефону "Huawei" моделі "Y5 2017 (MYA-U29)" станом на 04 березня 2021 року становить 966, 67 грн.

Ця обставина сторонами кримінального провадження не оспорюється.

З урахуванням наведеного суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину 04 березня 2021 року доведеною.

ІІ……Про наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, свідчать такі досліджені судом докази.

1. З відомостей, що містяться у залучених до матеріалів кримінального провадження довідці ІЦ № 40-17052021/48001 від 17 травня 2021 року та копії вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 серпня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-06 грудня 2010 року - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України

-30 грудня 2012 року - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України

-01 грудня 2017 року - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-01 серпня 2019 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

станом на 04 березня 2021 року ці судимості не були ані - знятими, ані - погашеними у встановленому законом порядку.

2. З залучений до матеріалів кримінального провадження копій вироків:

-Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 серпня 2021 року;

-Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2021 року

вбачається, що ОСОБА_4 :

-15 лютого 2021 року вчинив злочин, передбачений частиною 3 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-17 лютого 2021 року вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

строк притягнення до відповідальності за вчинення яких станом на 04 березня 2021 року не сплинув.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї винуватості.

2. Враховує суд й такі обставини.

2.1. Обвинувачений стверджує, що вчинив крадіжки, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, а також - протягом 2021 року - інші злочини, за які наразі є засудженим іншими вироками, внаслідок того, що звільнившись з місць позбавлення волі, не мав засобів для існування.

2.2. Ці обставини частково підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Так, з відомостей, що містяться у згаданій вище довідці ІЦ, вбачається, що обвинувачений дійсно звільнився з місць позбавлення волі 31 грудня 2020 року.
При цьому матеріали кримінального провадження не містять відомостей про наявність в нього родини, власного житла або місця постійного перебування тощо. Таке, окрім іншого, доводить, що на момент звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 залишився без жодної підтримки

2.3. Доказів на спростування цієї обставини матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема - обвинувачення - про наявність таких доказів не посилаються.

За такого наявність в цьому випадку вказаних обвинуваченим обставин суд вважає доведеним.
Ці обставини, в свою чергу, доводять, що обвинувачений вчинив злочин, який є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Та таке суд, керуючись пунктом 5 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

3. Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття у вчиненому злочині.
Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

3.1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої
щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"
/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

3.2. В цьому ж випадку обвинувачений жодних дій щодо виправлення наслідків вчиненої крадіжки, зокрема - щодо відшкодування шкоди потерпілим або ж - щодо залагодження заподіяної потерпілим шкоди - не вжив.

3.3. До того ж, як неодноразово зазначалось вище, після вчинення злочину, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, обвинувачений вчинив ще два злочини проти власності, що із каяттям не є сумісним.

3.4. Враховує суд й те, що під час судового розгляду кримінального провадження засудження вчиненого обвинувачений не висловив.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім, а його ставлення до скоєного повною мірою охоплюється визнання ним своєї провини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

1. Стосовно ступеню тяжкості вчиненого ним злочину суд відзначає, що відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин наразі відноситься до категорії нетяжких.

Суд також враховує, що викрадене обвинуваченим майно, хоча поза розумним сумнівом й має суттєву цінність, проте є загальновживаним, та його втрата не потягла за собою ані - суттєвих обмежень у реалізації будь-ким з потерпілих їхніх можливостей, ані - суттєвих порушень у способі життя будь-кого з потерпілих. Таке, окрім іншого, підтверджується позицією потерпілих, адже жоден з них цивільний позов не заявив та брати участь у судових засіданнях не побажав. Ця обставина певною мірою зменшує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Враховує суд й те, що в цьому випадку обвинувачений викрав майно двох осіб; таке певною мірою збільшує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

2. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено таке.

2.1. На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

2.2. Міцних соціальних зв`язків обвинувачений, як зазначалось вище, не має.

2.3. Свій перший злочин, як свідчать відомості, що містяться у згаданій вище довідці ІЦ, він вчинив у віці 18 років.

Після цього до 31 грудня 2020 року він загалом 09 років 02 місяці та 14 днів він перебував у місцях позбавлення волі та лише 1 рік та 3 місяці - на волі, вчиняючи при цьому нові злочини.

2.4. Враховує суд й ту обставину, що суспільно-корисною працею обвинувачений не займається.

Наведене у сукупності, а також - сукупно з наведеними вище відомостями про обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого (наявність в нього збігу тяжких обставин та відсутність каяття) доводить, що вчинення обвинуваченим цього злочину є наслідком обраного ним способу адоптації у суспільстві.

Призначення покарання

Оцінюючи обставини, що мають враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання, у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Призначення остаточного покарання

1. Після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засуджений:

-вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 серпня 2021 року;

-вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2021 року

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

3. При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує наступне.

3.1. Зі змісту вироків від 02 серпня 2021 року та від 24 грудня 2021 року, вбачається, що усі злочини, вчинені ОСОБА_4 протягом 2021 року:

-стосувались аналогічного майна - мобільних телефонів;

-були вчинені аналогічним способом - проникнення до приміщень та вилучення такого майна з предметів одягу;

-були вчинені за одних й тих самих умов життя обвинуваченого.

Отже, усі вони є наслідком одного й того ж явища - обраного ним внаслідок збігу тяжких особистих обставин способу адоптації у суспільстві.

За такого суд вважає, що при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим

3.2. Прокурор пропонує застосувати відносно ОСОБА_4 принцип часткового складання призначених покарань.

Але при цьому посилається лише про вид сукупності вчинених тараном злочинів (реальна).

Проте, за такого підходу поза увагою залишаються наведені вище обставини, що впливають на визначення принципу визначення остаточного покарання, а саме - дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, форму вини та мотиви вчинення кожного із злочинів та ступінь тяжкості злочинів, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

За такого запропонований прокурором підхід суд вважає неприйнятним.

Отже, ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у вигляді 04 років 03 місяців позбавлення волі.

Порядок застосування покарання.

1. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

3. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк покарання, що призначається ОСОБА_4 за цим вироком, слід зарахувати частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме - період відбуття покарання у вигляді позбавлення волі (з 20 квітня 2021 року до моменту набрання чинності цим вироком) з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Вирішення питання про речові докази

Речові докази у справі - фіскальний чек від 10.03.2021, договір про надання фінансового кредиту та застави від 10.03.2021 року - як документи, на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено 2.402 грн. 68 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлялся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироками Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 серпня 2021 року та Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2021 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 /чотири/ роки 03 /три/ місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за попередніми вироками - період з 20 квітня 2021 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Речові докази у справі - фіскальний чек від 10.03.2021, договір про надання фінансового кредиту та застави від 10.03.2021 року - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 2.402 грн. 68 коп./дві тисячі чотириста дві грн. шістдесят вісім коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =