Справа № 448/1188/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/295/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалоюзадоволено клопотання прокурора про обрання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Подольськ, Московської області РФ, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28.03.2022 до 26.05.2022 включно.
На ухвалу суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд, зазначивши в ухвалі про те, що обвинувачений неодноразово порушив покладений на нього обов`язок заявлятися до суду за викликом, не вказав на який день і яким способом обвинувачений викликався до суду та чи отримував повістку про виклик до суду на певний день та час.
На думку захисника, суд безпідставно не взяв до уваги пояснення обвинуваченого про те, що він не залишав свого місця проживання з моменту його звільнення з-під варти під заставу, повісток про виклик до суду він не отримував, окрім на 10.03.2022, але в цей день він не мав можливості прибути до суду, оскільки було відсутнє автобусне сполучення з його місця проживання до м. Мостиська, про що він повідомив суду по телефону. Працівники поліції для здійснення приводу прибули до нього лише одного разу 28.03.2022.
Також захисник зазначає, що при прийнятті рішення судом не враховані вимоги ст.ст. 177, 178 та ч. 1 ст. 183 КПК України, а також рекомендації, викладені в пунктах 9, 10, 18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить проводити апеляційний розгляд буз його участі.
Зважаючи на відсутність клопотань прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, які відноситься до тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновок, викладений в ухвалі Мостиського районного суду Львівської області щодо підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, суд, задовольняючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покликався на наявність ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на тривалий термін, а також те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою обвинувачений може чинити спроби впливати на свідків з метою схилити їх до зміни наданих під час досудового розслідування показань, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом враховано при цьому особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, неодноразово не прибував до суду за викликом, приводи щодо такого виконані не були через його відсутність за місцем проживання, ухвалою суду щодо нього оголошувався розшук, відсутність міцних соціальних зв`язків.
На переконання колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, продовжують існувати.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення небезпідставним є висновок щодо можливого ризику переховування обвинуваченого від суду.
Не відповідають дійсності твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не покидав місця свого проживання, оскільки як вбачається з рапорта ДОП СП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 29.09.2021, нею виконувався привід до Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_6 , проте виконати привід не видалося можливим через відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем свого проживання.
За встановлених обставин інший альтернативний запобіжний захід не може гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.
Враховуючи наведене, правових підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
УхвалуМостиського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4