ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/195/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ),
за участю прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
потерпілого ОСОБА_16 ,
представника потерпілого ОСОБА_17 ,
захисника ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
обвинуваченого ОСОБА_20 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001030 за обвинуваченням:
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коркіно Челябінської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, працюючого різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_20 , напередодні вчинення злочину, перебуваючи в м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням встановити не вдалось, домовився з ОСОБА_21 (вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2017 року, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2020 року, ОСОБА_21 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України), та двома іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, про допомогу ОСОБА_21 в умисному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_16 з мотивів неприязні, узгодивши між собою час, місце, спосіб вчинення злочину та ролі кожного із співучасників. Відповідно до досягнутих домовленостей, ОСОБА_21 мав виманити ОСОБА_16 на вулицю поряд із нежитловою будівлею АДРЕСА_2 під приводом спрацювання сигналізації автомобіля останнього та нанести йому тілесні ушкодження ударами рук та ніг. В цей час, ОСОБА_20 та дві інші особи, мали забезпечити виконання ОСОБА_21 спланованого злочину шляхом усунення можливих перешкод у вигляді втручання в його дії охоронців нежитлової будівлі, попередження про появу працівників правоохоронних органів та унеможливлення затримання ОСОБА_21 після вчинення злочину.

З метою реалізації спільного злочинного плану, ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_21 та двома іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, 06.09.2016 року приблизно о 08 год. 20 хв., на автомобілі марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 під`їхали до будинку № 16 по проспекту Бажана в м. Києві, де залишили вказаний автомобіль і разом попрямували до нежитлової будівлі № 14-а по проспекту Бажана в м. Києві, біля входу в яку знаходився автомобіль ОСОБА_16 марки «Reno Duster», д.н.з. НОМЕР_2 .

Підійшовши до нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , ОСОБА_21 попрямував до автомобіля марки «Reno Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв навпроти входу в магазин «Спортмастер». При цьому ОСОБА_20 та дві інші особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, згідно із заздалегідь погодженим планом, стали неподалік від вищевказаного входу до магазину, а ОСОБА_21 підійшов до припаркованого автомобіля марки «Reno Duster», д.н.з. НОМЕР_3 .

В подальшому ОСОБА_21 , з метою виходу ОСОБА_16 з приміщення нежитлової будівлі на вулицю, наніс удар лівою ногою по правому передньому колесу автомобіля «Reno Duster», д.н.з. НОМЕР_2 та став очікувати на появу ОСОБА_16 .

Після чого, близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_21 , продовжуючи знаходитись біля автомобіля марки «Reno Duster», д.н.з. НОМЕР_2 поряд з нежитловою будівлею по проспекту Бажана, 14-а в м. Києві на асфальтованій ділянці місцевості навпроти входу до магазину «Спортмастер», повторно наніс удар лівою ногою по правому передньому колесу вказаного автомобіля. У зв`язку з вказаними діями ОСОБА_21 , приблизно о 08 год. 32 хв.. до власного автомобіля вийшов ОСОБА_16 .

Далі, ОСОБА_21 почав розмову з ОСОБА_16 , при цьому ОСОБА_22 та дві інші особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, побачивши та переконавшись у появі ОСОБА_16 , почали підходити до них. У цей час ОСОБА_21 , перебуваючи у вказаному місці. приблизно о 08 год. 33 хв., на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи протиправно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою нанесення тілесних ушкоджень, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи настання наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, несподівано для ОСОБА_16 наніс декілька ударів кулаками рук та ногами останньому в область голови, тулуба та ніг, а саме правою рукою по обличчю, правою ногою по лівій нозі, правою ногою по обличчю та два удари лівою та правою руками по обличчю, в результаті чого ОСОБА_16 втратив свідомість та впав на асфальтне покриття.

В момент нанесення тілесних ушкоджень, приблизно о 08 год. 33 хв., з нежитлової будівлі вибігли охоронці, але ОСОБА_20 , діючи відповідно до досягнутих домовленостей, одразу швидко підійшов до них, зустрівши їх біля виходу з приміщення, стиснув свої долоні в кулаки та тримаючи руки напівзігнутими в області пояса і, будучи напівобернутим до охоронців, імітуючи таким чином бойову стійку, голосно висловив: «Стій, назад!». Дві інші особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, в цей час стояли за спиною ОСОБА_20 , який прийняв бойову стійку, даючи знати, що вони всі разом, що вказувало на їх перевагу. Охоронці сприйняли погрозу як реальну, у зв`язку з чим припинити протиправні дії ОСОБА_21 та затримати останнього не змогли.

В результаті ударів, нанесених ОСОБА_21 . ОСОБА_16 спричинено тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в лобних та скроневих частках, травматичного субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому потиличної кістки, параорбітальної гематоми справа, а також середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді уламкового перелому епіметадіафізу правої променевої кістки зі зміщенням.

Після вчинення протиправних дій, ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_21 та двома іншими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, швидкою ходою направилися до автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який був припаркований поряд з будинком № 16 по проспекту Бажана в м. Києві, на якому в подальшому з місця скоєння злочину зникли.

Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 в непритомному стані був доставлений до лікарні швидкої медичної допомоги.

Дії ОСОБА_20 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України - пособництво у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. Пояснив, що 05.06.2016 року, він відпочивав з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а на наступний день в кафе зустріли ОСОБА_25 , який сказав, що розвозить спортивне харчування. ОСОБА_25 погодився підвезти його на Ленігнградську площу, на вулицю Харківське шосе 5/1. Вони їхали на автомобілі «Фольксваген». В подальшому ОСОБА_25 вийшов, до нього підійшов чоловік, який плюнув йому в обличчя, він, ОСОБА_26 , злякався за ОСОБА_25 і просив його не бити. В цей час вийшли охоронці, які сказали йти. Категорично заперечував наявність будь-яких домовленостей щодо спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з положеннями ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст. 62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
При цьому, відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд звертає увагу на те, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В обґрунтування винності ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого раніше не знав. 06.09.2016 року вранці він на автомобілі «Рено Дастер» приїхав на роботу працює директором служби охорони «Тайгер». Через деякий час в автомобілі спрацювала сигналізація, він вийшов на вулицю і побачив, що біля автомобіля стоїть хлопець, який спитав чи це його авто, потім підійшло ще три хлопця, один із них Казанцев, які відволікли його увагу, і в цей час перший хлопець наніс йому удар в голову, від чого він почав втрачати орієнтири. В цей час вийшли співробітники, але ОСОБА_26 зайняв бойову стійку і співробітники не змогли надати допомогу. ОСОБА_25 наніс ще один удар і він втратив свідомість.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що він проходив стажування для роботи охоронцем. У вересні 2016 року, по проспекту Бажана в м. Києві, під час роботи, перебуваючи у приміщенні побачив, як співробітники ОСОБА_28 та ОСОБА_29 вийшли на вулицю, після того як він почув крики також вийшов на вулицю і побачив потерпілого, ОСОБА_26 стояв перед ОСОБА_28 і ОСОБА_29 . З обвинуваченим були ще двоє осіб, а у потерпілого була бійка з молодим хлопцем. Казанцев просто стояв і сказав ОСОБА_28 «стій».
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що з потерпілим працюють разом. У вересні 2016 року він йшов з роботи та побачив, що між потерпілим і незнайомцем почалась бійка, потерпілому нанесли тілесні ушкодження, неподалік було три людини, серед яких був обвинувачений. Обвинувачений стояв на відстані, опору не чинив, сказав «стій, назад». Після удару потерпілий впав і він, свідок, пішов по воду, щоб надати допомогу, а коли повернувся незнайомці вже зникли.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні показав, що з потерпілим працюють разом. 06 вересня 2016 року він заступив на зміну з ОСОБА_28 по АДРЕСА_2 . Стоячи неподалік виходу побачив, як потерпілому наносяться удари, поряд було ще 3 чоловіки. Він вийшов на вулицю і один із чоловіків підбіг до нього, став у стійку і сказав «стій, назад», і через такі дії він, свідок не зміг надати допомогу. Після того як потерпілий впав вся компанія рушила в сторону метро.
Згідно відомостей Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві 06.09.2016 року за № 68561 зареєстровано повідомлення лікаря Коровера про отримання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП (т. 1 а.с. 144).
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2016 року ОСОБА_16 повідомив, що 08.09.2016 року приблизно о 08 год. 20 хв. за адресою м. Київ, проспект Бажана, 14-а, невідома особа нанесла тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 169-170). При цьому зазначення в заяві дати «08» замість «06» суд вважає опискою.
Згідно з даними рапортів інспектора УПП ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , та ОСОБА_34 , складених 06.09.2016 року, останні, після отримання інформації щодо можливої причетності осіб, що перебувають в автомобілі «Фольцваген пасат», зупинили даний автомобіль, в якому знаходились ОСОБА_21 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , які при собі ніяких протизаконних предметів не мали (т. 1 а.с. 145-147).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.09.2016 року слідчим в присутності понятих оглянуто автомобіль марки «Фольцваген Пассат» сірого кольору, розташований на вул. Дніпровська Набережна, 17-є в м. Києві, в ході якого виявлено та вилучено 2 предмети, схожі на гільзи, предмет, схожий на ніж та залізну трубу, які в подальшому були виключені з числа речових доказів (т. 1 а.с. 149-154).
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 06.09.2016 року, місцем, де потерпілому ОСОБА_37 були заподіяні тілесні ушкодження є ділянка місцевості по проспекту Бажана, 14-а, на якій розміщені автомобілі «Reno Duster» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , «Форд» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_5 , «Део Нексіа» бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , та на вказаній ділянці маються сліди бурого кольору схожі на кров, змиви з яких були вилучені (т. 1 а.с. 156-160).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 471 від 21.10.2016 року кров потерпілого ОСОБА_16 належить до групи В (ІІІ). На наданій на експертизу гігієнічній паличці зі змивами з асфальту, вилучених під час огляду місця події по АДРЕСА_2 від 06.09.2016 року, виявлена кров людини, при визначенні приналежності якої виявлений антиген В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 163-166).
Як вбачається з протоколів перегляду відеозаписів від 07.09.2016 року та від 25.10.2016 року, які було відтворено у судовому засіданні, і відповідно до якого було переглянуто відеозапис, на якому зображено автостоянку та видно, як в напрямку до магазину «Спортмастер» йде ОСОБА_21 та підходить до стоянки навпроти входу до магазину, а ОСОБА_22 та ще два чоловіка чекають неподалік. ОСОБА_21 б`є своєю ногою по колесу автомобіля і чекає поруч. Через певний час з приміщення магазину виходить ОСОБА_16 та підходить до ОСОБА_21 , які починають розмовляти між собою. В момент початку розмови між ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та дві інші особи починають наближатися до них. Далі ОСОБА_21 починає наносити численні удари ОСОБА_16 , в результаті яких потерпілий падає на асфальтне покриття. В цей час, з магазину виходять ОСОБА_38 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 однак перед ними стає ОСОБА_22 , щось каже, в цей час до них починають підходити два інших чоловіка. Через декілька секунд ОСОБА_30 заходить назад до приміщення, а ОСОБА_27 разом з ОСОБА_20 йдуть в напрямку ОСОБА_16 , невдовзі в тому ж напрямку біжить ОСОБА_30 з великим бутлем води. Загоруйко, Казанцев та дві інші особи з місця події йдуть (т. 1 а.с. 132-136).
Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2016 року, свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_30 та ОСОБА_27 упізнали на фотознімку ОСОБА_20 як особу, яка 06.09.2016 року близько 08 год. 30 хв., по проспекту Бажана, 14-а, погрожувала їм, а інша особа наносила тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т. 1 а.с.180-188).
Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2016 року, свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_27 упізнав на фотознімку ОСОБА_21 як особу, яка 06.09.2016 року близько 08 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т. 1 а.с.189-194).
Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2016 року, потерпілий ОСОБА_16 упізнав на фотознімках ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , як осіб, які 06.09.2016 року близько 08 год. 30 хв. по проспекту Бажана, 14-а підходили до нього перед тим, як ОСОБА_21 почав наносити йому тілесні ушкодження (т. 1 а.с.195-200).
Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 1747/Е від 27.10.2016 року, потерпілому ОСОБА_16 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) та ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я ( а.с.195-199).
Як передбачено положеннями ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.
При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження та давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів, які би могли бути покладені в основу обвинувального вироку та не доведено, що в діях ОСОБА_20 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України, а доводи, висунуті обвинуваченим про непричетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не спростовані.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками.

Співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення кримінального правопорушення є узгодження об`єкту кримінального правопорушення, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

При цьому, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, знаряддя злочину, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після кримінального правопорушення, його взаємини з потерпілим, що передували події, їх стосунки.

За таких обставин для обвинувачення особи у пособництві у вчиненні тяжкого тілесного ушкодження встановлення стороною обвинувачення предмету попередньої змови саме на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, з наданням відповідних доказів, є вирішальним.
При цьому згідно поданої потерпілим заяви злочин відносно нього вчинила одна особа.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_30 та ОСОБА_27 не підтвердили те, що ОСОБА_20 їм погрожував, і тому суд приходить до висновку, що при проведені впізнання за фотознімками вказані свідки впізнали ОСОБА_20 як особу, що була присутня при нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень. З відтворених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_20 дійсно стоїть один перед трьома чоловіками: ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_27 охоронцями, що працювали разом з потерпілим, руки в нього не підняті, що виключає, всупереч тверджень сторони обвинувачення, оцінку пози обвинуваченого як «бійцівська стійка», а після того, як потерпілий впав та не рухався ОСОБА_20 та ОСОБА_27 підійшли до потерпілого.
Факт впізнання свідками за фотознімками ОСОБА_30 та ОСОБА_27 . ОСОБА_21 , як особи, що наносила тілесні ушкодження ОСОБА_16 , а також впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_39 та ОСОБА_40 як осіб, які підходили до нього перед нанесенням тілесних ушкоджень ні прямо, ні опосередковано не підтверджують винуватість ОСОБА_20 за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Крім того у судовому засіданні потерпілий повідомив, що коли він вийшов на вулицю при спрацюванні сигналізації, до нього підійшов ОСОБА_21 , який в подальшому побив його.
Самі по собі дані протоколів оглядів місця події, а також дані висновків судово-медичної та судово-імунологічної експертиз, не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки вони не є доказами винуватості саме обвинуваченого.

Інших доказів, які би підтвердили наявність умислу ОСОБА_20 на спричинення потерпілому саме тяжкого тілесного ушкодження та свідчили про пособництво ОСОБА_21 до суду не подано.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_20 ознак як об`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки останній, на переконання суду, не допоміг шляхом усунення можливих перешкод в діях ОСОБА_21 з боку охоронців нежитлової будівлі, попередження про появу працівників правоохоронних органів та унеможливлення затримання ОСОБА_21 після нанесення ним тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, так і суб`єктивної сторони, оскільки в діях обвинуваченого не встановлено умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом а саме сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням. Обов`язковими елементами складу будь-якого правопорушення є 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) суб`єктивна сторона; 4) суб`єкт, і відсутність хоча би одного з цих елементів свідчить про те, що діяння особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про виправдання ОСОБА_20 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України.
У зв`язку з виправданням ОСОБА_20 за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 підлягає залишенню без розгляду.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_20 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад вказаного кримінального правопорушення.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 залишити без розгляду.
Речові докази, а саме:
- компакт-диск, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах провадження.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий