Провадження № 1-кп/484/382/22
Справа № 484/3245/22
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

05 жовтня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні залі суду м. Первомайську кримінальне провадження № 0000191 від 06.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волжський Волгоградської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, який є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та клопотанням Миколаївської обласної прокуратури про продовження обов`язків, покладених згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року, у вказаному кримінальному провадженні.

Сторона захисту звернулась із клопотанням про зміну запобіжного заходу та застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та повернення застави, відповідно до якого просить: застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та повернути заставодавцю ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 173 670 грн. у кримінальному провадженні 0000191 відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року (справа №490/3076/22). В обґрунтування вказаного клопотання вказують, що обвинувачений ОСОБА_4 на протязі всього строку досудового розслідування сумлінно та беззаперечно виконував покладені на них слідчим суддею обов`язки, які забезпечені заставою та після спливу строку покладених на них обов`язків, добровільно з`являвся до слідчого, прокурора, суду, не відлучається з місця постійного проживання, має постійне місце проживання, одружений, є фізичною особою-підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину та не вчиняє жодних дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також сторона захисту звернулась із клопотанням про скасування арешту майна, відповідно до якого просить: скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.08.2022 року, справа №490/3076/22, на автомобіль марки "Renault Koleos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання в частині скасування арешту вказують, що на даний час проведено всі слідчі дії із вказаним автомобілем, проведені всі судові інженерно-транспорті експертизи, обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував потерпілій всі завдані збитки і подальше застосування арешту майна буде порушувати справедливий баланс між публічними та приватними інтересами, що може спричинити виникнення надмірного тягаря у вигляді матеріальних збитків для законного користувача майна та порушення його безпосередніх прав. Вважають, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту майна, потреба у застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту відпала.

Прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, підтримав клопотання щодо продовження на два місяця обвинуваченому дію обов`язків, передбачених ухвалою слідчого судді від 10.08.2022 року, та вважав, що у його задоволенні клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слід відмовити, оскільки зазначав, що саме запобіжний захід у вигляді застави сприяє виконанню ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків щодо явки до суду, заперечив щодо задоволення клопотання про повернення застави, а у вирішенні клопотання про скасування арешту майна поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували. Підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, повернення застави та скасування арешту, просили їх задовольнити. Додатково зазначили, що кошти, які були внесені в якості застави і були взяті дружиною обвинуваченого у борг до 05.10.2022 року, і які треба вчасно повернути.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду, при вирішенні інших клопотань поклалася на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, отже провадження може бути призначене до судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З приводу клопотання про зміну запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, то суд виходить з наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року (справа №490/3076/22) до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 04 жовтня 2022 року, з можливістю внесення застави в розмірі 173 670 грн. Такий розмір застави було внесено дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 на відповідний казначейський рахунок, що підтверджується дублікатом квитанції від 11.08.2022 року.

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, у даному випадку з часу внесення застави заставодавцем ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_4 з 11.08.2022 року є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтями 200, 201 КПК України чітко регламентовано порядок розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу.

Зокрема, у відповідності до ст. 201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції, якого здійснюється досудове розслідування - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням зазначення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Суд зазначає, що до клопотання не додано жодного переліченого вище документа.

У межах поданого клопотання, суд приходить до переконання, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду, підставою для зміни запобіжного заходу також не може бути відмова заставодавця від свого процесуального статусу (така відмова нормами чинного законодавства не передбачена), його слід визначати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати відсутність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. "а" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стороною захисту у клопотанні про застосування запобіжного заходу, що є фактичною зміною запобіжного заходу, та під час його обґрунтування у суді не наведено жодних доводів та доказів того, що станом на день подання даного клопотання до суду 04.10.2022 року відсутні ризики, встановлені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року (справа №490/3076/22).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання захисника не відповідає вимогам ст.ст. 177, 201 КПК України, під час розгляду клопотання не доведено у порядку встановленому Законом, що застосування (зміна) запобіжного заходу на особисте зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Стороною захисту не наведено даних, які б спростовували висновки слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави або підтверджували закінчення існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави.

Тому, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжує діяти запобіжний захід у виді застави. Таким чином клопотання прокурора щодо продовження дії обов`язків, встановлених ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року (справа №490/3076/22), строком на два місяці підлягає до задоволення.

З приводу клопотання про повернення застави, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Стаття 182 цього Кодексу, що регулює питання обрання запобіжного заходу у виді застави, не містить норми щодо строку дії цього запобіжного заходу, на противагу ст.ст. 181, 183 в поєднанні зі ст. 196 цього Кодексу, які зобов`язують суд визначати в ухвалі про обрання чи продовження таких заходів строк її дії.

Не містить КПК України і норми щодо необхідності продовження строку дії застави.

В інформаційному листі від 30 грудня 2016 року №9-3167/0/4-16 "Щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 9.10.2014 у справі "Чанєв проти України", Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що строк застосування запобіжних заходів у виді, зокрема застави та особистої поруки, не обмежений, на відміну від запобіжних заходів у виді, зокрема, домашнього арешту чи тримання під вартою, які обмежені терміном дії, визначеним в ухвалі.

З аналізу норм ст. 182 КПК України вбачається, що застава має на меті забезпечення виконання зокрема, обвинуваченим покладених на нього обов`язків протягом здійснення, зокрема, судового провадження, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Даних про порушення обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на них обов`язків немає, однак і судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення застави слід відмовити.

Щодо клопотання сторони захисту про скасування арешту, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження за приписами ч. 2 ст. 131 КПК України є, у тому числі для цілей даного клопотання, тимчасове вилучення майна та арешт майна.

Згідно положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зміст обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається за можливе визначити статус тимчасово вилученого та арештованого майна.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, докази у справі не досліджувались, тому суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про скасування арешту є передчасним

Керуючись ст.ст. 131, 170, 177, 182, 200, 201, 314-316 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. І.Виговського, 18) на 14.10.2022 о 10:30 год.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора задовольнити та вважати, що оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у виді застави, тому необхідно продовжити дію процесуальних обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.08.2022 року, строком на два місяці.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та повернення застави - відмовити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає, заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

СУДДЯ: