Справа № 204/2329/22
Провадження № 1-кп/204/405/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000028 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2022 року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, неодруженого, старшого солдата номера обслуги 6 гармати 2 гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, учасника антитерористичної операції, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Старшого солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 , № 265-РС від 13 жовтня 2020 року, який прибув з Вільнянського РВК Запорізької області, було призначено на посаду номера обслуги 6 гармати 2 гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , ВОС-135533А, яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 , № 283 від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.
З часу видання виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» та ст. 1 Закону України «Про оборону України», на території України почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статуту Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, старший солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив військовий злочин за наступних обставин.
Так, проходячи військову службу та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 17 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_3 , вирішив ухилитись від проходження військової служби та самовільно залишив місце служби, мотивуючи свої дії невдоволеністю умовами проходження військової служби.
Реалізуючи свій умисел, старший солдат ОСОБА_3 , в умовах особливого періоду, діючи умисно, маючи на меті ухилитись від військової служби, в порушення статутних вимог, 17 грудня 2020 року, приблизно о 16 годині самовільно залишив місце служби розташування дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 та ухилився від військової служби.
З 17 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_3 , обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд. При цьому, ОСОБА_3 , не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
Таким чином, 17 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах особливого періоду, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби, тобто вчинив дезертирство.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , 19 квітня 2022 року було укладено угоду про визнання винуватості, що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 408 КК України, де вказано, що підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, щиро розкаявся у скоєному ним злочині. З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням, беззастережне визнання своєї винуватості, участь в АТО, а також те, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, сторони погоджуються на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Сторони вважають за можливе, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.
Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Згідно абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння обвинуваченим ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.
Як убачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
За наведених обставин, слід затвердити укладену 19 квітня 2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69, 374, 468-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 квітня 2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку трьох років - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1