Провадження № 1-кп/638/35/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002269 від 15.05.2014 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, працює за трудовим договором, із незакінченою вищою освітою, раніше судимого за вироком апеляційного суду Харківської області від 12.08.2016 за ч. 1,2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, учасника бойових дій, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (реабілітаційний центр),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Новгородській у м. Харкові, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , яка йшла по вулиці перед ним. Після чого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 , а саме ювелірних прикрас - ланцюжку з підвіскою, які були одягнені на останній.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 , діючи повторно, із корисливих мотивів, ОСОБА_6 наздогнав останню біля будинку АДРЕСА_2 та, обійшовши її з правого боку, взяв потерпілу обома руками за шию та ривком зірвав ювелірні прикраси, виготовлені із золота, які знаходилися на шиї потерпілої ОСОБА_4 , а саме ланцюг, виготовлений з золота жовтого кольору 585 проби, довжиною 50 сантиметрів, вага якого складає 6,00 грамів, з підвіскою у вигляді ладанки, виготовленою з золота жовтого кольору 585 проби, вагою 4 грама. Після цього ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення разом з ювелірними прикрасами потерпілої ОСОБА_4 , спричинивши їй матеріальну шкоду, що згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3902 від 26.11.2014 року, склала 2775 гривень 50 копійок, розпорядився ювелірними виробами на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з травня 2014 року пройшло багато часу, він пам`ятає як його затримали працівники поліції. У відділі поліції потерпіла впізнала його як особу, що вчинила щодо неї злочин. При цьому, іншими особами, що пред`являлися для впізнання разом з ним, були одягнуті у цивільний одяг працівники поліції. Він не пам`ятає, чи вчиняв злочин, в якому обвинувачується, в той період свого життя він робив багато поганого, вживав алкогольні напої, аптечні препарати, після був призваний по мобілізації та проходив службу в АТО, має бойові травми, у зв`язку з чим з`явилися проблеми із пам`яттю. На даний час спосіб його життя повністю змінився, він зрозумів справжні цінності, виховує доньку та бажає бути повноцінним членом суспільства.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина є повністю доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами, серед яких наступні.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що у травні 2014 року, близько 10-30 год, вона йшла через шкільний стадіон по вул. Новгородській у м. Харкові разом із дитиною, за якою здійснювала догляду. ОСОБА_6 ззаду схопив її за сережки, після цього за ланцюжок, який врізався їй у шию, вона закричала, що їй боляче. Обвинувачений зірвав з неї золотий ланцюг та, пробігши повз неї збоку на дуже близькій відстані, втік. Після цього вона знайшла золотий кулон, що висів на ланцюжку, біля школи та звернулася до поліції. Пізніше, при проведенні процедури впізнання у поліції потерпіла вказала на ОСОБА_6 як на особу, що скоїла щодо неї злочин, впевнена, що це саме обвинувачений, адже вона добре бачила його на місці події. У 2016-2017 роках мати обвинуваченого відшкодувала потерпілій завдані збитки, передавши грошові кошти в розмірі близько 7000 грн, у зв`язку з чим вона не має до ОСОБА_7 матеріальних претензій та просить залишити позовну заяву без розгляду.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3902 від 26.11.2014 року, вартість викраденого майна на момент крадіжки, станом на 14.05.2014 склала 2775 гривень 50 копійок: вартість ланцюжка, виконаного із сплаву золота 585 проби масою 6 гр у вигляді лому золота складає 1665,3 грн; вартість кулона, виконаного із сплаву золота 585 проби масою 4 гр у вигляді лому золота складає 1110,2 грн.
Зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.11.2014 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 впізнала особу під № 1 як таку, що 14.05.2014 року зірвала з неї золотий ланцюг та втекла у невідомому напрямку. Впізнала по статурі, зросту, обличчю, кольору волосся, зовнішньому вигляду збоку. З ілюстративної таблиці та протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.11.2014 року слідує, що під номером 1 знаходився ОСОБА_6 .
Доводи захисника про недопустимість доказу - протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.11.2014 року через те, що серед осіб, які пред`являлися для впізнання, були працівники поліції, суд визнає необгрунтованим.
Вказана слідча дія проведена у відповідності до вимог ст. 228 КПК України. Особи, що пред`являлися для впізнання у кількості 4 були тієї ж статі, не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.
Будь-який даних, що підтверджували б доводи захисника, суду не надано. Крім того, кримінальний процесуальний закон не містить обмежень щодо участі працівників правоохоронного органу у даній слідчій дії у якості осіб, що пред`являються для впізнання.
Вказані докази є належними, допустимими, достатніми, отримані у відповідності до встановленого законом порядку та повністю доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Разом з тим, судом не приймаються до уваги при вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину надані прокурором докази, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 28.11.2014 р. та інформацію ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 25.11.2014 року.
У протоколі проведення слідчого експерименту від 28.11.2014 вказано, що ОСОБА_6 звернувся із заявою, що у зв`язку з його щиросердним зізнанням та каяттям він не бажає брати участь у слідчому експерименті шляхом виїзду на місце скоєння злочину. Зі змісту протоколу вбачається, що в розумінні положень ст. 240 КПК України слідчий експеримент не проводився, а з урахуванням положень ст. 23 КПК України, вищенаведені пояснення ОСОБА_8 у протоколі не можуть бути визнані доказами, адже такі не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Щодо інформації ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 25.11.2014 року, суд зазначає, що у переліку майна, що було закладено ОСОБА_6 у 2013-2014 роках відсутній предмет злочину у даному кримінальному провадженні - ланцюг, виготовлений з золота жовтого кольору 585 проби, довжиною 50 сантиметрів, вага якого складає 6,00 грамів. Закладення особою у ломбард інших, відмінних від предмету злочину речей, не підтверджує вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.
Інформацію ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 25.11.2014 року суд визнає неналежним доказом, оскільки всупереч вимогам ст. 85 КПК України, він не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий за вироком апеляційного суду Харківської області від 12.08.2016 за ч. 1,2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює за трудовим договором, із незакінченою вищою освітою, є учасником бойових дій, за місцем служби, проходження реабілітації характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що обтяжують та/або пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості злочину, дані, що характеризують його особу та вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, судом враховуються положення ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , добровільне відшкодування матір`ю обвинуваченого завданих потерпілій збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_6 , думку прокурора, яка вважала необхідним застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, надавши шанс на повернення до законослухняного, суспільно-корисного життя.
Цивільний позов потерпілої про відшкодування завданих матеріальних збитків підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від позову.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення НДЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області судово-товарознавчої експертизи № 3902 від 26.11.2014 року в розмірі 195 грн 60 коп. стягнути з обвинуваченого.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1