Справа №718/1051/22
Провадження №1-кп/718/52/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000053 від 08 травня 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працює, не одруженого, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2022, близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поряд із своїм домогосподарством по АДРЕСА_1 , під час суперечки із односельчанином ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті побутових причин, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи умисно штовхнув рукою ОСОБА_5 , від якого останній впав на землю, після чого наніс ОСОБА_5 декілька ударів ногою в область тулуба, один з яких завдано в селезінку.
Внаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження у виді: закритого перелому 9-го ребра справа; травматичного розриву селезінки, який ускладнився гострою внутрішньою кровотечею з подальшим оперативним видаленням селезінки, що відповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ № 52-МД від 23.05.2022 відносяться: перелом 9-го ребра справа-до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я; травматичний розрив селезінки - до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_5 перебуває у дружніх відносинах. 15.04.2022р. потерпілий образив ОСОБА_4 нецензурним словом, через що останній наніс ОСОБА_5 удар кулаком, потім ударив ногами в область тулуба. Припинив конфлікт спільний друг ОСОБА_6 . ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілого під час судового засідання.

Під час допиту в суді потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 15.04.2022р. приблизно о 08:00 год. прийшов додому до ОСОБА_4 допомогти на городі. У подальшому їхнє спілкування переросло у нанесення ударів. ОСОБА_5 упав, ОСОБА_4 вивів його на вулицю, завдав декілька ударів та відтягнув від воріт. ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_5 дістатися кухні. Відлежавшись, потерпілий пішов в магазин.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, та те, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , прокурор та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст.2Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом». За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд, відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Оскільки кримінальне провадження розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням в ході судового розгляду даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом F10.1

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст.12 КК України, є умисним тяжким кримінальними правопорушеннями, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, позицію потерпілого з приводу покарання, який просив суворо не карати ОСОБА_4 , вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи позицію публічного обвинувача, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в його мінімальних межах із застосуванням ст. 75 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у цьому провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити обраний у виді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 годин до 06:00 годин наступного дня (за виключенням необхідності переміщення в укриття та з нього у разі оголошення повітряної тривоги) без використання електронних засобів контролю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7