Справа № 307/1564/22
Провадження № 1-кп/307/134/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, не працюючої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 виховуючи свою малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період з 22.04.22 по 04.05.2022, у будні дні, знаходячись в АДРЕСА_2 , під час зайняття жебрацтвом, систематично випрошуючи гроші у сторонніх осіб з метою отримання прибутку використовувала власну дитину ОСОБА_6 , яка постійно знаходилась біля неї, тобто випрошувала грошові кошти разом з нею, чим викликала в перехожих жалість та милосердя, в зв`язку з чим перехожі давали їй грошові кошти.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 150-1 КК України тобто у використанні малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей у сторонніх осіб).
19 травня 2022 року між прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладену угоду про винуватість, згідно якої ОСОБА_4 визнала себе винною у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Згідно з умовами вказаної угоди, сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 1 ст. 150-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.. 79 КК України, звільнити від відбування покарання з випробування, якщо вона протягом іпистового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання, щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про винуватість дотримані вимоги КК та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді покарання .

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні також просять зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в обсязі підозри та дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 1501 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину. Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про винуватість, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про винуватість.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності ст.100КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про винуватість, укладену 19 травня 2022 року між прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 150-1 КК України та призначити їй узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання, якщо вона протягом 1 ( одного) року не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 120 гривень, які поміщено до спец.пакету НПУ PSP1176962 , конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ - оптичний диск з маркувальним позначення «CD-R», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1