Справа № 128/699/22
УХВАЛА
Іменем України

21 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції з Державною установою «Стрижавська виправна колонія №81» клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

28.04..2022 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 .

Дане клопотання заявником умотивовано тим, що в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , в особовій справі якого знаходяться два необ`єднані вироки Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 за ст.395 КК України та Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2021 за ч.3 ст.185 КК України, які набрали законної сили, а тому просить суд вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив більш м`яке покарання у вигляді арешту поглинути покаранням у вигляді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо його задоволення.

Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні вищевказаного клопотання покладається на розсуд суду.

Ознайомившись із клопотанням, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що підлягає відмові в задоволенні, виходячи з такого.

Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_5 є неодноразово судимою особою, однак суд в даному процесуальному рішенні вирішує порушене питання заявником щодо двох вироків, тобто в межах поданого суду клопотання.

Так, громадянин ОСОБА_5 визнаний винним засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 за ст.395 КК України ( дата вчинення кримінального правопорушення -15.01.2021) та призначено йому покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць; даний вирок набув законної сили згідно до розпорядження 13.04.2021. ( а.с.19,26 особової справи)

В свою чергу, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2021 громадянин ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України ( шість епізодів, перший з яких у період з 23 по 24 січня 2021) до 3 (трьох) років позбавлення волі; місяць; даний вирок набув законної сили згідно до розпорядження 23.06.2021. ( а.с.29,36 особової справи).

Згідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2021 про виправлення описки у вироку суду 18.05.2021, судом встановлено що початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання , а саме з 01 лютого 2021; запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не змінювати. ( а.с.35 особової справи).

Отже, судом встановлено, що кримінальне правопорушення за вироком суду від 23.02.2021 за ст.395 КК України засудженим ОСОБА_5 вчинене 15.01.2021, а перший епізод вчиненого засудженим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за вироком суду від 18.05.2021 за ч.3 ст.185 КК України рахується у період з 23 по 24 січня 2021.

Частина 1 ст. 70 КК передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Відповідно до вимог ч. 4 цієї статті за правилами, передбаченими в частинах першій - третій, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК.

Норми ст. 71 КК урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Правило призначення покарання за сукупністю вироків є більш суворим, ніж за сукупністю злочинів.

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

В даному випадку , судом встановлено, що станом на звернення заявника з даним клопотанням ( 28.04.2022) засуджений ОСОБА_5 повністю відбув призначене вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2021 покарання за ст.395 КК України у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць.

Отже, суд вважає, що в даному випадку взагалі суд позбавлений на даний час законної можливості вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків ( в даному випадку двох вироків) , оскільки це потенційно може погіршити становище засудженого, що є неприпустимим з точки зору закону.

Тому, в задоволені клопотання слід відмовити.

В період з 23.06.2022 по 27.06.2022 головуюча суддя перебувала в нарадчій кімнаті на вироку в іншому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду буде складена 28.06.2022 о 17.30 год.

Суддя: ОСОБА_6