Справа № 333/2412/22
Провадження № 1-кс/333/1122/22
УХВАЛА
07 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 під вартою у кримінальному провадженні № 0000840, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.06.2022 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000840, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.06.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середня освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

1) 04.11.1998 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.142, ч.3 ст. 144, ч.3 ст.193, ст. 17 ч.2 ст.194 КК України (редакції 1960 року) із застосуванням вимог ст.42 КК України до 6 років позбавлення волі;
2) 23.07.1999 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.17 ч.2 ст.194 КК України (редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі. З урахуванням вимог ч.3 ст.42 КК України остаточно визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Звільнився 13.05.2022 року по відбуттю покарання;
3) 10.05.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.189, ч.3 ст.296, ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У подальшому, по цій же справі 17.07.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.355, ч.1 ст.345, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, з урахуванням вимог ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з-під варти в залі суду 17.07.2012 року у зв`язку з фактичним відбуттям покарання строком 5 років 6 місяців в період знаходження під вартою. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.12.2012 вирок змінений, ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 355, ч.1 ст.345, ч.1 ст.263 та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

4) 26.12.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі застосуванням вимог ст.71, ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. 14.02.2014 року звільнений з Вільнянської ВК № 11 по відбуттю строку покарання.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтувала таким.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2022 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та заздалегідь розробленим планом, завчасно розподіливши ролі, спільно з раніше знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 перебуваючи поблизу будинку № 29-А по вулиці Вороніна у місті Запоріжжі, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами висловили вимогу передати транспортний засіб марки «Honda» моделі «Accord», у кузові чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_10 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до висновку № 325-22 від 20.06.2022 вартість на момент скоєння злочину становить 213560 гривень 00 копійок.
Після отриманої відмови ОСОБА_10 передавати автомобіль вищевказаним особам, ОСОБА_8 , з автомобіля марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у кузові чорного кольору, що перебував під керуванням ОСОБА_6 дістав предмет схожий на металеву биту, яким з метою подолання опору потерпілого, а також демонструючи реальність застосування раніше висловлених погроз щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та його близьким родичам, наніс один удар в область передпліччя правої руки потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця від рівня середньої третини з розповсюдженням на нижню третину правого плеча по задній поверхні, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №740п від 16.06.2022 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження. Після чого, подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 підійшов до транспортного засобу марки «Honda» моделі «Accord», у кузові чорного кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та через водійські двері, що перебували у незачиненому положенні проник до вказаного автомобіля, вийняв із замку запалювання ключі від транспортного засобу.

Далі, через короткий проміжок часу, в той же день, більш точний час досудовий розслідуванням встановити не надалося за можливим, ОСОБА_8 повернувся на місце, де знаходився автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», у кузові чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 діючи за заздалегідь спільно розробленим планом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, відкрив водійські двері вказаного автомобіля, сівши на водійське сидіння, провів ключ до замку запалювання автомобіля, привів у дію двигун та таким чином отримав можливість керувати автомобілем. В цей час, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 одночасно сіли в салон вказаного автомобіля, після чого, разом з ОСОБА_8 покинули місце злочину.
У подальшому, через невстановлений слідством час, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передали вказаний автомобіль ОСОБА_6 . Так, 13.06.2022 о 21 год. 48 хв. працівниками поліції, зупинено вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_6 та в ході огляду місця події вказаний транспортний засіб вилучено. Такими діями, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволоділи транспортним засобом, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 значну майнову шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

03.07.2022 року відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

12.07.2022 року повідомлено ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Підозра ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 . вiд 14.06.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 вiд 14.06.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.06.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.06.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 15.06.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.06.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.06.2022 року; висновком судово-медичної експертизи; висновком судової автотоварознавчої експертизи; протоколом огляду предмета від 20.07.2022 року.

Під час проведення досудового розслідування, на думку слідчого, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на цей час, а саме, що ОСОБА_6 може:

1) переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний є особою, яка притягалась до кримінальної відповідальності, а отже усвідомлює тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення. Він неодноразово оголошувався у розшук: був оголошений у розшук слідчим підрозділом СУ ГУНП в Запорізькій області від 01.10.2020 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України в рамках кримінального провадження № 0000744 та знятий 16.11.2020 року. 25.07.2022 року ОСОБА_6 також було оголошено у розшук СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. 26.07.2022 о 13 год. 40 хв. оперуповноваженими УСР в Запорізькій області ДСР НПУ встановлено місцезнаходження ОСОБА_6 , поблизу с. Богатирівка, Вільнянської територіальної громади Запорізької області, де було його і затримано.
Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також у зв`язку з введеним «Воєнним станом» на території держави та фактичною війною Російської Федерації проти України, існує ризик того, що підозрюваний не прибуде у визначений час до органу поліції або прокуратури, при цьому може перейти на бік ворога та уникнути відповідальності, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2) на сьогоднішній день речовий доказ, а саме: транспортний засіб марки «Honda» моделі «Accord», у кузові чорного кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є предметом вчинення кримінального правопорушення, знаходиться у користуванні ОСОБА_10 , і це дає підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на сьогоднішній день не вилучені органом досудового розслідування;

3) підозрюваний ОСОБА_6 обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого, свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає, що існує ризик, що з метою уникнення покарання ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків шляхом залякувань або вмовлянь, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

4) з урахуванням характеристики ОСОБА_6 , який є особою підвищеного злочинного впливу, позиціонує себе як «кримінальний авторитет», веде аморальний спосіб життя, неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, поєднані із застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства, а також є особою психічно нестабільною, наявні об`єктивні підстави вважати, що з метою недопущенням притягнення себе до кримінальної відповідальності та уникнення покарання може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що є ризиком передбаченим п.4 ч.1 ст.177 КПК України;

5) ОСОБА_6 , неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, поєднані із застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства. Навіть той факт, що ОСОБА_6 перебуває на домашньому арешті по іншому кримінальному провадженню, не завадив останньому незаконно заволодіти транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тому є наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер та специфіку вчиненого злочину, відсутність постійного джерела доходу у підозрюваного, відсутність стійких соціальних зв`язків, є ризик того, що останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування, слідчому представлені не були.

Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 11.09.2022 року. Водночас, до вказаного строку завершити досудове розслідування неможливо, так як необхідно ще провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:

- допитати підозрюваного ОСОБА_7 та провести з ним слідчий експеримент;

- долучити до матеріалів кримінального провадження протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ;

- допитати потерпілого ОСОБА_10 ;

- долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених НСРД;

- виконати вимоги ст.290 КПК України, що потребує значного часу, так як у даному кримінальному провадженні четверо підозрюваних;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про те, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 неможливо, тому просить слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваного до 03.10.2022 року.

У судовому засіданні прокурор слідчий ОСОБА_4 повністю підтримала своє клопотання з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують у ОСОБА_6 , тому теж просив слідчого суддю задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 категорично заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що фактично підозра йому не вручалася, до кримінального правопорушення він не має жодного відношення. У розшуку по даному кримінальному провадженню він не знаходився, так як після оголошення Запорізьким апеляційним судом рішення про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він стояв у коридорі апеляційної інстанції хвилин тридцять, до нього ніхто з поліцейських не підходив, після чого пішов по своїм справам.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що фактично ОСОБА_6 на даний час по цьому кримінальному провадженню не має статусу підозрюваного, виходячи з такого.

06.07.2022 року за місцем постійного проживання ОСОБА_6 було вручено письмове повідомлення про підозру вiд 03.07.2022 року про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України. Одночасно 06.07.2022 року ОСОБА_6 було вручено клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2022 року відмовлено слідчому у задоволенні клопотання у повному обсязі. Підставою для цього, на думку слідчого судді, стало порушення норм кримінально-процесуального законодавства з боку органів досудового розслідування в частині неналежного вручення повідомлення про підозру, тобто ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного. Вказана ухвала слідчого судді не скасована, вона набула законної сили.

12.07.2022 року слідчий у цьому кримінальному провадженні за тими ж підставами (лише змінивши у повідомленні про підозру слова місцями), відносно тієi ж особи ОСОБА_6 було вручено змiнене повідомлення про підозру. На думку захисника, повідомлення про зміну підозри є «плодом отруєного дерева», так як первісне повідомлення про підозру було вчинене з процесуальними порушеннями, а тому ОСОБА_6 , враховуючи відсутність процесуального статусу підозрюваного взагалі неможливо обирати запобіжний захід.

Також, ОСОБА_5 вважає, що відсутні підстави стверджувати, що мається обґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.3 ст.289 КК України. Враховуючи матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, потерпілий та жоден зi свiдкiв не повiдомляли, що ОСОБА_6 незаконно заволодiв транспортним засобом, чи висловлював вимоги до потерпілого про передачу йому транспортного засобу. В свою чергу є лише показання потерпілого про те, що при особистій розмові в іншому автомобілі ОСОБА_6 вимагав у нього грошові кошти в сумі 10000 гривень та 1500 доларів США, погрожував, вигнав його з автомобіля, а далі він поїхав у невідомому напрямку. При цьому, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 також не викривають ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п.4 ст.177 КПК України, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню взагалі не конкретизований.

Ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, що ОСОБА_6 може продовжити кримінальне правопорушення або вчинити нове, спростовується тим, що ОСОБА_6 раніше не судимий, провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає.

Щодо зазначених слідчим у повторному клопотанні обставин, які не дозволяють закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, вони не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_7 затримано 30.08.2022 року і того ж дня він був допитаний та відмовився від дачі показань, а також відмовився від проведення за його участю слідчого експерименту. З 30.08.2022 року слідчих дій за участю ОСОБА_7 не проводилось, його до слідчого не викликали. Мобільний телефон був вилучений у ОСОБА_7 30.08.2022 року і за 9 днів слідчим умисно не оглянутий. За весь час досудового розслідування слідчий ще не вирішила буде чи вона долучати матеріали НСРД. Тривалість виконання вимог ст. 290 КПК України залежить від сторони захисту, а не від слідчого. Враховуючи кількість слідчих в слідчій групі складання обвинувального акту та реєстру на думку захисника не може зайняти багато часу.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_5 просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вислухавши доводи слідчого, думки прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 13.06.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.3 ст.289 КК України за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Хонда Аккорд» ОСОБА_18 із загрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого (кримінальне провадження № 0000840).

03.07.2022 року відносно ОСОБА_6 слідчим було складено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. Фактично вручено ОСОБА_6 повідомлення про підозру 06.07.2022 року та того ж дня допитано його підозрюваним.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_19 від 07.07.2022 року під час судового засідання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 було встановлено несвоєчасне вручення про підозру від 03.07.2022 року, тому останній і не набув такого процесуального статусу як підозрюваний. Вказана ухвала слідчого судді не скасована, вона набрала законної сили.
12.07.2022 року відносно ОСОБА_6 слідчим було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та того ж дня ОСОБА_6 було допитано як підозрюваного.
13.07.2022 року слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_20 відмовила у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувала цілодобовий домашній арешт.
25.07.2022 року ухвалою Запорізького апеляційного суду ухвалу судді ОСОБА_20 скасовано та підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 11.09.2022 року.
Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя від 29.08.2022 року строк досудового слідства у даному кримінальному провадженню продовжений до трьох місяців, тобто до 03.10.2022 року.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 10.06.2022 року запрошував його на зустріч біля будинку АДРЕСА_3 , після якої у нього з салону невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_21 , який є знайомим ОСОБА_7 , забрав спочатку ключі від замка запалення, а потім ОСОБА_21 сів за кермо його автомобіля «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та покинув місце зустрічі. На зустрічі ОСОБА_7 запевняв, що він винен гроші підозрюваному та ОСОБА_22 і погрожував йому. Також, до міста зустрічі під`їжджав ОСОБА_11 , який також його залякував та вимагав грошові кошти у сумі 10 000 грн. та 1 500 доларів США. При залякуванні ОСОБА_21 його вдарив один раз битою по руці з погрозою «Іди шукай гроші!». Аналогічні погрози виказував і ОСОБА_7 ;

- даними пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 , який на одному з фотознімків впізнав особу чоловіка, який раніше представлявся ОСОБА_6 , і який погрожував йому та залякував на зустрічі 10.06.2022 року;

- даними слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_18 , який підтвердив свої показання та на місці пригоди показав як розвивалися події 10.06.2022 року;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що ОСОБА_7 йому повідомив, що « ОСОБА_23 » забрав машину потерпілого;

- показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які повідомили, що є працівниками поліції і 13.06.2022 року несли службу на блок-посту у напрямку м. Вільнянськ, Запорізької області. Приблизно о 19-00 год. вони зупинили автомобіль «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 ;

- автомобілем «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилученим слідчим під час огляду місця події 07.07.2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілого, свідків, пред`явлення особи для впізнання, огляду місця події, слідчого експерименту), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_6 цілком обґрунтована.

Доводи захисника, про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, будуть у подальшому перевірятися. Водночас, слідчий суддя зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходупідозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочинів та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_6 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст.23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків та потерпілого, який, на переконання слідчого судді, з урахуванням конкретних обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення продовжує залишатися суттєвим. Під час свого допиту потерпілий заявив, що він боїться за життя і здоров`я своє і своїх близьких.
ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, поєднані із застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, тому є особою підвищеного злочинного впливу,

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчим суддею також враховується, що відносно останнього в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за ст. ст. 121, 146, 189, 255-1 КК України. Відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з 20.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступного дня. Водночас, встановлено процесуальне порушення останнього: ОСОБА_6 на блок-посту було затримано 13.06.2022 року о 20 год. 52 хв.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_6 є ще кримінальне провадження, де він є обвинуваченим. По вказаному провадженню ОСОБА_6 обирався як запобіжний домашній арешт, але останній ігнорує належне дотримання і виконання покладених на підозрюваного судовим рішенням обов`язків під час запобіжного заходу у виді домашнього арешту і знову підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце мешкання та реєстрації, не працює, тобто наявність у нього певних соціальних зв`язків, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним злочинної діяльності, а наявність у останнього на утриманні неповнолітньої дитини, вважаю, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя дійшов до висновку, що відносно ОСОБА_6 продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 КПК України.
Вважаю, що ризики, передбачені п.п. 2,4 ч.1 ст.177 КПК України не доведені у судовому засіданні слідчим та прокурором. Погоджуюсь із думкою сторони захисту, що речові докази, які вилучені на цей час у кримінальному провадженні, знаходяться у володінні органу досудового розслідування, тому доступ до них ОСОБА_6 відсутній, а перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню взагалі не конкретизовано слідчим.

Завершити досудове розслідування у даному кримінальному проваджені не надається можливим, унаслідок складності провадження, оскільки у кримінальному провадженні необхідно ще: допитати підозрюваного ОСОБА_7 та провести з ним слідчий експеримент; долучити до матеріалів кримінального провадження протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених НСРД; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що на цей час досудове розслідування відносно ОСОБА_6 не закінчено у зв`язку з не виконанням певних слідчих та процесуальних дій через складність провадження, що перешкоджає завершенню досудового розслідування у строк, до якого було застосовано запобіжний захід тримання під вартою до підозрюваного (до 11.09.2022 року). На цей час строк досудового розслідування продовжений по 03.10.2022 року.

За таких обставин, враховуючи вагомість встановлених ризиків, відсутність можливості закінчити досудове розслідування через проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, вважаю за необхідне клопотання слідчого про продовження до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне, при продовженні тримання під вартою застосуванні вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та погрози його застосування.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 під вартою у кримінальному провадженні № 0000840, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.06.2022 року задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 02.10.2022 року (включно).
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 08.09.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1