Справа № 139/991/19
Провадження №11-кп/801/700/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці провадження № 0000132 від 09.07.2019, за апеляційними скаргами прокурора, яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правпорушенні, передбаченого ч.4 ст.152 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Внесено до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, відомості про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Вирішено долю речових доказів.

Встановив:

Вироком встановлено, що ОСОБА_9 05.07.2019 близько 15 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) пройшов до річки в с.Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області, неподалік садиби ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де побачив малолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, діючи умисно, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_11 , ОСОБА_9 покликав останню до себе та скориставшись своєю фізичною перевагою, відсутністю сторонніх осіб та вразливим станом малолітньої ОСОБА_11 , яка в силу відсутності розуміння характеру і значення направлених проти неї протиправних дій, не могла протидіяти та чинити йому опір, ввів до її піхви палець своєї руки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 225/98 від 19.07.2019 у ОСОБА_11 мали місце такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, група подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень. Даний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви, яким не міг бути прутень в стані ерекції, так як анатомічні розміри отвору піхви дуже малі та у випадку його введення в отвір піхви були б ушкодження більш руйнівні. Садни утворились від дії предмету з загостреною травмуючою поверхнею, які діяли на шкіру стегон під гострим кутом, можливо 05.07.2019 та носять ознаку легких тілесних ушкоджень, подряпини на сідниці від дії предмету із загостреною травмуючою поверхнею, можливо 05.07.2019 та носять ознаку легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України, а саме вчинення дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи зґвалтуванні, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

У апеляційній скарзі прокурора, яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 ставиться питання про зміну вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2022 року щодо ОСОБА_9 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вказати у резолютивній частині вироку, що початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_9 на виконання вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2022 року.

Вимоги мотивує тим, що до вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. І, 2, 3, 4 ч.5 ст. 194 КПК України. Визначено початок строку відбування покарання з дня звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_9 . З урахуванням вимог ст. ст. 209, 535 КПК України та призначеного ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, початок строку відбування покарання обвинуваченим мав бути визначений чітко з дня його затримання на виконання вироку, а не з дня звернення вироку до виконання та його затримання, що безпідставно зроблено Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області. Отже, судом допущено порушення вимог ст. ст. 209, 535, 370 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду у Вінницькій області від 16.05.2022 року скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність , що потягло за собою безпідставне засудження ОСОБА_9 за ч.4 ст. 152 КК України; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та виправдати на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вимоги мотивує тим, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не було надано достатніх, належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність його підзахисного у вчинені злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним. На переконання сторони захисту суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо до справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та ст. ст. 2, 11 КК України, та ст 370 КПК України.

ОСОБА_9 як під час досудового розслідування так і під час судових розглядів в судах першої інстанції під головуванням як судді ОСОБА_12 так і судді ОСОБА_1 надавав аналогічні та послідовні покази про те, що 05.07.2019 року він з потерпілою малолітньою ОСОБА_11 11.12.2012 року ( на той момент потерпілій було повних 6 років) не зустрічався взагалі і будь яких протиправних дій відносно неї не вчиняв і наміру такого не мав. Стороною обвинувачення під час судового розгляду не було надано суду жодного прямого чи дотичного доказу, що обвинуваченого ОСОБА_9 в день вчинення злочину хтось бачив поряд з потерпілою малолітньою ОСОБА_11

Крім того, судом необґрунтовано відхилено посилання сторони захисту на факт розбіжності в показах свідка ОСОБА_10 під час судових розглядів.

Також вказує, що слідчий експеримент, який проводився за участі законного представника потерпілої - ОСОБА_13 , спеціаліста-криміналіста ОСОБА_14 , процесуального керівника ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , був проведений з грубим порушенням вимог ст.. 223,226,240 КПК України, оскільки під час проведення даної слідчої дії лише присутня особа що її ініціювала (в даному випадку слідчий) має право ставити питання та висловлювати пропозиції. В даній же слідчій дії потерпілій ставить запитання без дозволу слідчого спочатку ставить понята ОСОБА_16 , а далі експерт-криміналіст ОСОБА_14 при цьому здійснює це з певним психологічним впливом ( обіцянки та вмовляння) до потерпілої ОСОБА_11 . Крім того, при проведенні даної слідчої дії присутні психолог ОСОБА_15 та процесуальний керівник ОСОБА_6 , однак слідчий не вносить даних осіб до протоколу слідчої дії, не роз`яснює їхні права та обов`язки і як наслідок вони не засвідчують своїми підписами в протоколі про те, що вони брали участь в даній слідчій дії і в якості кого саме.

Обвинувачений ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,- задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 в скоєні злочину, за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим, суд дав вірну юридично-правову оцінку і визначив вірно кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.152 КК України.

Судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_9 як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням у тіло іншої особи зґвалтування, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, і підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме, показаннями потерпілої ОСОБА_18 , яка суду пояснювала, що влітку, коли вона гостювала у дідуся та бабусі, дядько ОСОБА_19 кликав її до ярка, де засунув їй мізинець до статевих органів, після чого в неї з`явилась кров на спідній білизні. Про те, що забруднилась білизна розповіла бабусі. Що сталося не розповідала нікому. Підтвердила, що дядько ОСОБА_19 наказував нікому не говорити. При повторному допиті підтвердила, що дядько ОСОБА_19 грався з нею, чіпав мізинцем, вказавши на статеві органи, від чого потерпіла відчула біль. Прибігши від річки до подвір`я поскаржилась бабусі, що у неї кров на трусиках. Крім того, розповідала братику і сестричці та мамі.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснила, що в липні місяці 2019 року, діти перебували в її матері. Від сина вона дізналась про те, що до ОСОБА_20 хтось «ліз», зі слів бабусі. Ввечері від сільського голови вона дізналась, що хтось повідомив, що дитину зґвалтували. Приблизно через 3-4 дні ОСОБА_20 повідомила, що дядько ОСОБА_19 ліз до неї пальцем. Зі слів матері дізналась, що коли діти були у матері, ОСОБА_21 приходив на подвір`я, запитував де ОСОБА_20 . Пояснила, що коли перебувала в 5 класі, ОСОБА_21 вчиняв дії сексуального характеру і відносно неї.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснювала, що по дорозі до магазину ОСОБА_20 розповідала, що її «торкався» дядько ОСОБА_19 , їй було боляче.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_10 їй розповідала, що напередодні, у ОСОБА_20 на білизні вона вивила сліди крові.

Свідок ОСОБА_10 пояснювала, що в липні 2019 року у неї гостювали онуки. Обвинувачений того дня приходив двічі, був в стані алкогольного сп`яніння. Запитував ОСОБА_20 . Адріани певний час не було на подвір`ї, шукала її. Через пів години, онук повідомив, що ОСОБА_20 в буді. Після того, як потерпілу витягли з буди, вона побігла до ярка, плакала, повернулась через 20 хвилин, скаржилась, що білизна брудна. Про те, що її хтось ображав не повідомила.

Судово-медичний експерт ОСОБА_24 в суді підтвердив те, що проводив обстеження, за результатами якого складав висновок судово-медичної експертизи. Пояснив, що дитину 08.07.2019 оглядав лікар-гінеколог Мурованокуриловецької ЦРЛ, який виявив пошкодження. Експерт оглядав потерпілу 19.07.2019, ушкодження були свіжі, але вже з реактивними явищами. Подряпини на сідницях і внутрішній поверхні стегон утворились від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею. Точно сказати, чим були спричинені неможливо. Ушкодження дівочої перетинки утворились точно не від введення статевого органу, скоріше від пальця руки чи іншого продовгуватого предмету. Місце ушкодження знаходиться в доступному для дитини місці, однак фізіологічно дуже болючому, тому дитина не могла сама собі спричинити такі ушкодження. Встановити точний день отримання ушкоджень неможливо, однак однозначно кровотеча виникла в день отримання таких ушкоджень.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, підтверджується крім показань малолітньої потерпілої, законного представника, свідків, документами в матеріалах кримінального провадження, які досдіджені судом першої інстанціїї, а саме:

- рапортом ст. ДОП СП Мурованокуриловецького відділу поліції ОСОБА_25 , зареєстрованим за №678 від 08.07.2019, згідно якого на його мобільний телефон № НОМЕР_1 зателефонував головний спеціаліст у справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_26 , яка повідомила, що 06.07.2019 до директора районного центру соціальних служб для сім`ї дітей і молоді ОСОБА_27 надійшло анонімне звернення з с.Житники Мурованокуриловецького району (як встановлено в судовому засіданні повідомлення надійшло від ОСОБА_28 , якій про обставини стало відомо від ОСОБА_29 дочки ОСОБА_23 ) про те, що у малолітньої ОСОБА_11 на спідній білизні були чітко виражені плями бурого кольору, схожі на кров. Малолітню ОСОБА_11 було доставлено до Мурованокуриловецької ЦРЛ для обстеження лікарем акушер-гінекологом;

- протоколом огляду місця події від 10.07.2019 та фототаблицю до нього, згідно якого оглянуто садибу по АДРЕСА_1 , де на штахетах виявлено дитячі плавки, які в ділянці паху мають сліди бурого кольору, що вилучено та упаковано в спецпакет і опечатано. Також за приміщенням літньої кухні виявлено дерев`яну буду для собаки, довжиною 90 см., шириною 50 см. (в нижній частині від землі) та 60 см. (в верхній частині), висотою 70 см. В передній частині буди є квадратний отвір для проходу собаки, розміром 23х20 см. Нижня дошка виступає від підлоги буди на висоту 13 см., створюючи виступ. Всередині буди стирчать гострі краї металевих цвяхів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2019 з DVD-диском, згідно якого свідок ОСОБА_10 пояснила та продемонструвала на місці, як 05.07.2019 приблизно в обідню пору її онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гралася на подвір`ї та залізла в собачу буду і не реагувала на її вимогу вилізти звідти. Свідок, схопивши ОСОБА_20 руками за стегна, витягнула її з буди, під час того дитина пручалася та викручувалася, не бажаючи вилазити. Через 20 хв. Адріана повідомила, що у неї кров в ділянці статевих органів. ОСОБА_10 побачила кров, помила та переодягнула її і та пішла гратися далі. Перед цим вона запитала ОСОБА_20 , що сталося, на що та повідомила, що вкололося і побігла далі гратися. ОСОБА_10 не придала цьому значення, а 06.07.2019 ОСОБА_20 з братом Василем пішли додому в с.Житники Мурованокуриловецького району;

- актом судово-медичного обстеження неповнолітньої ОСОБА_11 №209 від 09.07.2019, згідно якого експерт ОСОБА_24 виявив у неї такі тілесні ушкодження: садно по внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, садно по внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині, група подряпин в нижньо-внутрішньому квадраті правої сідниці, повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень. Повний розрив дівочої перетинки згідно цифри «6» годинникового циферблату з надривом пристінку піхви навпроти даного розриву та гіперемією слизової навколо даних ушкоджень могли утворитися 05.07.2019 від дії тупого продовгуватого предмету при введенні його в отвір піхви, яким не міг бути прутень в стані ерекції, так як анатомічні розміри отвору піхви дуже малі і у випадку його введення в отвір піхви були б ушкодження більш руйнівні. Садни утворились від дії предмету з загостреною травмуючою поверхнею, які діяли на шкіру стегон під гострим кутом, можливо 05.07.2019 та носять ознаку легких тілесних ушкоджень, подряпини на сідниці утворились від дії предмету з загостреною травмуючою поверхнею, можливо 05.07.2019 та носять ознаку легких тілесних ушкоджень;

- рапортом інспектора СРПП №4 Мурованокуриловецького відділу поліції ОСОБА_30 , зареєстрований за №712 від 17.07.2019, згідно якого 17.07.2019 о 16 год. 35 хв. надійшла заява про те, що 05.07.2019 ОСОБА_9 , житель с. Золотогірка Мурованокуриловецького району вчинив пальцем руки проникнення у піхву її доньки ОСОБА_11 .. Просить дану заяву приєднати до матеріалів справи. Заявник ОСОБА_13 ;

- заява ОСОБА_13 від 17.07.2019, згідно якої остання просить вжити заходів до ОСОБА_9 , який 05.07.2019 вчинив пальцем проникнення у піхву її доньки ОСОБА_11 ;

- висновком судово-медичного експерта №225/98 від 15.07.2019 відносно малолітньої ОСОБА_11 , який аналогічний змісту висновку в акті судово-медичного обстеження вказаної дитини №209 від 09.07.2019;- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2019 з ДВД-диском, згідно якого, за участі законного представника потерпілої ОСОБА_13 , спеціаліста-криміналіста ОСОБА_14 , процесуального керівника ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_17 потерпіла ОСОБА_11 , на пропозицію відтворення обстановки та обставин події, що мали місце 5 липня 2019 року, провела учасників до берега річки, де на манекені продемонструвала частину тіла, якої торкався дядько ОСОБА_19 .

Вказаним доказам суд першої інстанції дав вірну юридично-правову оцінку з точки зору іх об`єктивності, допустимості та належності в їх сукупності та взаємозв`язку.

Твердження сторони захисту, що слідчий експеримент від 08.10.2019 проведений із порушенням, суд до уваги не бере, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий експеримент дійсно проводився за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_13 , у присутності законного представника потерпілої ОСОБА_13 , інспектора-криміналіста ОСОБА_14 , психолога ОСОБА_15 , двох понятих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та прокурора, тобто у відповідності з вимогами ст.240 КПК України. Відеозапис слідчого експерименту був безпосередньо досліджений районним судом.

Крім того, судом першої інстанції у вироку вже вказувалось, що даний доказ, є допустимим, оскільки особи, участь, яких є обов`язковою, були присутні при проведенні слідчого експерименту, а відсутність підпису психолога за обставин, що вона в судовому засіданні підтвердила факт залучення її до проведення слідчої дії, не тягне визнання недопустимим вказаного доказу.

Те, що питання потерпілій ставились не лише слідчим, а криміналістом та понятою пояснюється тим, що потерпіла є малолітньою дитиною, якій на час вчинення злочину було 6 років, вона уже була допитана декілька раз, що зважаючи на її вік, може спричиняти їй додаткові психологічні переживання та може відобразитись на її психологічному здоров`ї.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо недостовірності показань потерпілої ОСОБА_18 , законного представника ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_10 , та висновку експерта, оскільки вказані особи під час надання пояснень в суді першої інстанції були попереджені про кримінальну відповідальність.

Показання малолітньої потерпілої, її законного представника та свідків по справі були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка їх вчинила.

Допит малолітньої потерпілої було проведено судом першої інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.ст. 352, 353, 354 КПК України, зокрема, у присутності психолога, з попередженням потерпілої про необхідність давання правдивих показань, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань малолітньої потерпілої недопустимим чи неналежним доказом, а також не вбачає підстав для сумніву у достовірності висновків психолога.

Також, допитана в якості свідка психолог ОСОБА_33 повідомила, що працює з потерпілою, яка є дитиною з психічними відхиленнями, емоційно нестабільна, може не орієнтуватися в часі щодо подій які мали місце раніше, фантазувати, але видумати те чого вона не знає, в силу свого віку, і що з нею не відбувалось, не може. Про обставини скоєння кримінального правопорушення спілкуватись не бажає, одразу переключається на інші теми. Потерпіла не хоче розповідати, переключається на інші події, така поведінка потерпілої в судовому засіданні є зрозумілою. Вважає, що дитина не може хитрувати настільки, щоб когось оговорити або навпаки виправдати. Видумати події сексуального характеру, які з нею не відбувались, дитина не могла. Той факт, що дитина не одразу розповіла про події, може пояснюватись особливістю психіки.

Невизнання ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення апеляційний суд оцінює критично і розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений умисний злочин.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченому покарання ,апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, вказаних вимог закону суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, також дотримався.

Так, судом було враховано ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини у справі про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку законного представника потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання та претензій до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що для обвинуваченого ОСОБА_9 буде доцільним призначення покарання у виді позбавлення волі на строк необхідний та достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у межах санкції частини статті інкримінованого у вину суспільно небезпечного діяння, тобто у виді позбавлення волі. Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Судом під час розгляду провадження зазначені вимоги закону дотримані, а ухвалений вирок є законним в частині доведення вини особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, суд

постановив :

Апеляційні скарги прокурора, яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2022 року, відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4