ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1665/22 Справа № 211/6341/21 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 діб, а саме до 16 липня 2022 року.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Також було враховано тривалість перебування особи під вартою, наявність вказаних ризиків та особу обвинуваченого, через що було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у максимальному розмірі, що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у випадку внесення якої застава буде додатковим стримуючим фактором у поведінці ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Також просить зменшити розмір застави на 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не зазначено жодного доказу, на підставі якого суд робив свої висновки про необхідність утримання ОСОБА_8 під вартою, а тільки формально зазначив, що ОСОБА_8 може впливати на свідків і те, що він може скоїти ще кримінальні правопорушення. Також посилається на те, що потерпілі та свідки, які вже були допитані в судовому засіданні всі стверджували, що протягом 1 року та 7 місяців ОСОБА_8 жодним чином не впливав на них, навіть коли знаходився під цілодобовим домашнім арештом.
Також акцентує увагу на тому, що суддею було визначено максимальний розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 вже 9 місяців тримається під вартою, не має можливості заробляти кошти, а також те, що він має батьків пенсійного віку, яким також необхідна майнова допомга, яку ОСОБА_8 знаходячись на свободі постійно надавав, через що визначений розмір застави для нього є завідомо непомірним, що на думку захисника суттєво порушує його права.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Обвинувачений про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотання про особисту участь до суду не надходило, а тому на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 18 травня 2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, залишаючись на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом було встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду захисником не доведено.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені, про що йдеться в ухвалі та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо непомірного розміру застави, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, визначаючи заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України і рішення суду в цій частині є законним.

Апеляційний суд дійшов до висновку, що саме такій розмір застави, з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, є необхідним та достатнім для виконання покладених на ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4