Справа № 305/2064/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/265/21, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2021.

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, одружений, військовозобов`язаний, не працюючий, не судимий, на підставі ст.49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно ухвали, обвинувачений ОСОБА_6 29.09.2018 о 13 год. 30 хв. в м.Рахів Закарпатської області, на сходовій площадці приміщення будинку №15 біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки, яка виникла на грунті неприязних відносин із громадянкою ОСОБА_7 , умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область голови зліва, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді видалення одного верхнього різця зліва, які згідно висновку експерта №112 від 19.09.2019 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я. Внаслідок спричинення ОСОБА_7 удару, остання не втримала рівновагу та впала з висоти власного росту на сходовій клітці, чим самим отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя та забій грудної клітки.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
На обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що кримінальне правопорушення (проступок) ОСОБА_6 вчинено 30.09.2018, а тому з підстав, передбачених ст.49 КК України, вважав за доцільне звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення ним кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки. При цьому судом констатовано, що будь-яких інших підстав для переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 , матеріали справи не містять і таких в судовому засіданні не встановлено. Цією ж ухвалою цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду.

-2-

В апеляційній скарзі, потерпіла ОСОБА_7 вважає ухвалу суду від 19.05.2021 незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства України. Окрім того, обвинувачений та його захисник навмисно затягували розгляд кримінального провадження, що призвело до звільнення ОСОБА_6 від відповідальності. Судом залишено поза увагою те, що у зв`язку з процесуальною поведінкою обвинуваченого, через його систематичні неприбуття без поважних причин в судові засідання до нього застосовувався привід, що свідчить про відсутність однієї з умов звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, а саме: ухилення обвинуваченого від суду, що мало місце з 14.08.2020 по 04.03.2021. Таким чином, на переконання потерпілої, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не закінчився, оскільки такий зупинявся та був відновлений 04.03.2021, коли обвинувачений прибув до суду.
В апеляційній скарзі, представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 також вважає ухвалу суду від 19.05.2021 незаконною і необґрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність. В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілої вказує на те, що факт ухилення обвинуваченого від суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє диференційований строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 не з`являючись за викликом до суду, навмисно вчиняв дії з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, внаслідок чого до нього застосовувався привід. Просить скасувати ухвалу суду від 19.05.2021 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, а кримінальне провадження призначити до нового розгляду в суді першої інстанції.
Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої та її представника, захисника обвинуваченого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційних скарг потерпілої та її представника, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про безпідставність поданих апеляційних скарг та законність ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої та її представника не підлягають задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
-3-

У відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.
Матеріально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст.49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
В той же час, ч.4 ст.286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_10 , як сторона, має право під час судового розгляду вказаного провадження на звернення з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон не передбачає наявність згоди потерпілого як обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (проступку), строк його вчинення та відсутність підстав для зупинення чи перерви перебігу давності.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).
Апеляційний суд вважає, що відповідно до принципу правової визначеності рішення судів повинні бути прогнозованими та передбачуваними, що забезпечується існуванням єдності судової практики, яку формує своїми рішеннями Верховний Суд.
Окрім того, законодавець чітко встановив, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду і не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого. Строк давності це певний проміжок часу з моменту вчинення особою злочину і до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду.
Дотримання вказаних у законі термінів виступає умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності, тобто у разі закінчення строку давності до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду особа звільняється від кримінальної відповідальності. Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

-4-

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Під час прийняття судом першої інстанції остаточного рішення по справі, а саме 19.05.2021, минуло більш ніж два роки з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (проступку).
Також, судом першої інстанції, всупереч доводів апеляційних скарги потерпілої та її представника, не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2,3 ст.49 КК України.
Доводи потерпілої та її представника про ухилення ОСОБА_11 від суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо розшуку обвинуваченого чи вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Таким чином, суд встановив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, та закрив кримінальне провадження щодо нього.
Відповідно до положень ст.284 КПК України, якщо під час судового розгляду справи будуть встановлені підстави для закриття справи, кримінальне провадження закривається судом зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Також, суд першої інстанції при закритті кримінального провадження, обґрунтовано залишив без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 .
При цьому, колегія суддів констатує, що у разі закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілий має право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також, згідно з вимогами ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Враховуючи, що в апеляційних скаргах не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не встановила підстав для скасування судового рішення, а тому відмовляє у задоволенні апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_7 та її представника - адвоката ОСОБА_8 .

-5-

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2021 про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, та закриття кримінального провадження,- без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: