Справа № 308/7482/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/344/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2022.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, мешканець АДРЕСА_1 , судимий вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 01 (один) місяць; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2011 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосовуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 02 (два) місяці; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022 за ч. 2 ст. 185, ст. 289-2 із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки, засуджений:
- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022, більш суворим за даним вироком, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеною основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 266 (двісті шістдесят шість) грн 60 коп. матеріальної та 20000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди.
-2-

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в частині солідарної суми в розмірі 3001 грн. судові витрати за проведення товарознавчих експертиз.
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

27.02.2019 близько 04 год. ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу громадянину ОСОБА_13 та фактично перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_9 , яка придбала вказаний автомобіль сплативши повну вартість без здійснення переоформлення такого.
Вищевказані особи на автомобілі марки «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , прибули на автомобільну стоянку біля магазину «Осетія» по вул. Минайській в м. Ужгороді.
Для реалізації попередньо узгодженого розподілу обов`язків під час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 прослідували до автомобіля, який був розміщений у дворі загального користування будинку АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , у відповідності до відведеної ролі очікували останніх в автомобілі до моменту заволодіння автомобілем «ЗАЗ Daewoo Т13110». Знаходячись біля автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 ключі від автомобіля, які були в їх розпорядженні, у зв`язку із втратою їх власником на передодні події. Отримавши ключі від автомобіля ОСОБА_8 , за їх допомогою відкрив автомобіль, сів за кермо водія та за допомогою ключа запалювання запустив двигун автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого розпочав рух автомобілем у напрямку вул. Минайської по дорозі підібравши ОСОБА_11 , який сів у салон автомобіля на переднє пасажирське сидіння.
Заволодівши автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 з ОСОБА_11 , повідомили ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про заволодіння транспортним засобом та необхідності доведення кримінального правопорушення до кінця, з метою реалізації такого в м. Мукачеві. З цією метою, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на автомобілях марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , виїхали в напрямку м. Мукачева.
З метою не бути викритими працівниками поліції у раніше узгодженому плані та відведеній ролі перед заїздом в м. Мукачево, ОСОБА_8 звернув в с. Давидково, Мукачівського району, де припаркував автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , на узбіччі та став очікувати приїзду автомобіля марки «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , в салоні якого перебував ОСОБА_14 . По приїзду ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , пересів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермо якого сів ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 сів до автомобіля марки «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , після чого вони поїхали у напрямку м. Мукачева. Заїхавши в м. Мукачево, ОСОБА_11 припаркував автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3 , після чого пересівши до автомобіля марки «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , очікували зустрічі з покупцем автомобіля.

-3-

Знаходячись у дворі вказаного будинку ОСОБА_11 , спільно з ОСОБА_10 , забрали з багажного відділення автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , три пластикові ящики з інструментами, чохол зі шкірозамінника із знаком аварійної зупинки та запасне колесо до автомобіля, які переставили до багажного відділення автомобіля марки «Ford Fokus» реєстраційний номер республіки Чехія НОМЕР_3 , яким на момент вчинення кримінального правопорушення користувався ОСОБА_10 , де вказані речі в подальшому були виявлені.
В подальшому ОСОБА_10 , діючи за попередньо узгодженим з іншими співучасниками планом та розподілом ролей між ними по вул. Л. Толстого в м. Мукачеві, у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, зустрівся з ОСОБА_15 , якому запропонував придбати транспортний засіб марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на той час знаходився на узбіччі дороги неподалік лісопарку в с. Березинка, Мукачівського району, Закарпатської області, однак не зміг здійснити продаж автомобіля у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_8 , таємно від ОСОБА_10 , змінили місце зберігання автомобіля «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , на узбіччя дороги поряд магазину в с. Верхній Коропець, Мукачівського району.
З метою незаконного збагачення за рахунок викраденого автомобіля, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 близько 22 год 27.02.2019, неподалік ринку «Гід» в м. Мукачеві зустрівшись з ОСОБА_15 прослідували в с. Верхній Коропець, Мукачівського району по місця зберігання автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Т13110» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , де передали ключі від вказаного автомобіля та отримали від вказаної особи грошові кошти в розмірі 6800 грн. в якості оплати за автомобіль. Зазначеними діями потерпілій ОСОБА_9 спричинено шкоду на загальну суму 68084,04 грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просить вирок змінити, шляхом виключення з його мотивувальної частини формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, посилання на прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , як осіб, які за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом, замінивши їх на осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку безпідставно послався на прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , оскільки на час ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 , матеріали щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 виділені в окреме провадження, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 перебуває в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Таким чином, суд першої інстанції фактично визнав їх винними у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд проводиться у відсутності обвинуваченого, потерпілої, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що вказані учасники належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, що від них не надходили заяви про відкладення розгляду та останні не повідомили причини своєї неявки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

-4-

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України, вид і розмір призначеного йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин апеляційним судом не перевіряються.
Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За вимогами ч. 1 ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначене кримінальне правопорушення останній вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 проте, як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування, матеріали кримінального провадження щодо останніх були виділено в окреме провадження.
Такий висновок у вироку щодо ОСОБА_8 про його співучасть у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , є констатацією їх винуватості у цьому кримінальному правопорушенні.
-5-

Вказана преюдиція щодо винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, не лише входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 цього Кодексу загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Натомість міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Колегія суддів уважає, що ухвалюючи даний вирок суд першої інстанції, встановивши, що в обвинувальному акті викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі особами, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, не повинен був вказувати дані цих осіб та зазначати їх в мотивувальній частині вироку, оскільки це дає можливість ідентифікувати вказаних осіб.
Тому колегія суддів вважає за необхідне, в даному випадку виключити з мотивувальної частини вироку при викладенні формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, визнаного судом доведеним, посилання на прізвища та ініціали ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , зазначивши про вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 4. ч. 1 ст. 408 та п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України змінити вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки така зміна не погіршує його становища, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2022 щодо ОСОБА_16 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на прізвища, ім`я по батькові ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які за попередньою змовою з ОСОБА_20 вчинили кримінальне правопорушення, і вважати, що злочинні діяння ОСОБА_7 вчинив за попередньою змовою з особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження.
В решті вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2022 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді