Справа № 344/8855/22
Провадження № 1-кп/344/1046/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, РНОКПП не відомий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 16 травня 2022 року близько 14 год. 49 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 221, в якому свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Фудком», де побачив на виставкових стелажах магазину товарно-матеріальні цінності. В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), ОСОБА_4 , вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлювати факт протиправного заволодіння майном не спостерігає, таємно викрав з полиці виставкового стелажу товарно-матеріальні цінності, а саме: ікру лососеву червону зернисту 100 г в кількості 1 штука, вартістю 258,65 гривень без ПДВ за одиницю; ікру лососеву зернисту 275 г в кількості 2 штуки, вартістю 567,34 гривень без ПДВ за одиницю; ковбасу «міланську» 0,778 грам, вартістю без ПДВ 245,85 гривень, всього на загальну суму 1639,18 гривень, які заховав під свій верхній одяг, після чого пройшов касову зону магазину, не розрахувавшись за викрадене, та направився до виходу з магазину, тим самим виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, не закінчив його з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений при виході з приміщення працівниками магазину. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ТОВ «ФУДКОМ» попереджено нанесення майнової шкоди у розмірі 1639,18 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини та суду пояснив, що до вчиненого він ставиться критично, щиро кається, просив суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його вік; стан здоров`я - є особою з інвалідністю ІІ групи; його майновий стан; він не працює; розлучений; має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікаря нарколога не перебуває, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 163/2022 від 11 липня 2022 року ОСОБА_4 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру останній не потребує; раніше не судимий, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, представника потерпілого, яка викладена в його письмовій заяві, обвинуваченого та захисника, які просили застосувати ст. 69 та ст. 75 КК України, а також враховуючи дані про особу винного, який є особою з інвалідністю, він критично ставиться до вчиненого, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин та особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та до якого у потерпілого немає будь-яких претензій, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: цифровий носій-диск марки «VIDEX DVD+R» 16Х, 4.7 Gb/120 (постанова слідчого від 18 травня 2022 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ