Справа № 202/8007/22
Провадження № 1-кс/202/4847/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, дистанційно в режимі відео конференції, клопотання старшого слідчого Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 23.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, який має на утримані неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлученого, який не працює, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2022 року старший слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , в якому просить застосувати відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що 22 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , знаходилися за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де вони разом вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на грунті раніше виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення смерті ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільні небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань з метою умисного противоправного спричинення смерті іншої людини, а саме ОСОБА_8 , підійшов ззаду до сидячого на подвір`ї будинку на табуреті ОСОБА_8 та утримуючі у правій руці частину дерев`яного держаку, яку він взяв у вітальній кімнаті та умисно наніс ОСОБА_8 один удар частиною дерев`яного держака в область життєва важливого органу, а саме в область правої скроні. Від сили нанесеного удари ОСОБА_8 не утримавши рівновагу впав з табурету на землю, а ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір спрямований на позбавлення життя іншої людини, підійшовши до лежачого на землі ОСОБА_8 та умисно наніс два удари частиною дерев`яного держака, який він утримував у правій руці в область лоба. В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 помер на місці на вулиці біля входу у будинок і йому було заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, множинні забійні рани обличчя, багато уламкові перелами кісток основи склепіння черепу та лицьового черепу, забій головного мозку. Смерть ОСОБА_8 настала в наслідок спричинення йому відкритої черепно- мозкової травми. Між заподіяними тілесними ушкодженнями і настанням смерті потерпілого є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного протиправного спричинення смерті іншій людині (вбивство), тобто у вчинені кримінальне правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.
Крім цього, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, підозрюваний залишив місце вчинення злочину, що також дає підстави вважати про наявність намірів ОСОБА_4 уникнути відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.
Ризик незаконно впливу на потерплого та свідків полягає у тому, що та свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є знайомими підозрюваного та мешкають з ним поруч. У свою чергу ОСОБА_4 відомо місце мешкання свідків, їх зовнішній вигляд, анкетні данні, та він, з метою заплутати суд аби уникнути відповідальності може вчинити спроби незаконного впливу на останніх, їх залякування, тиску, тощо.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає у тому, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, джерела доходів відсутні, жодних спроб працевлаштування та виправлення не прийнято, що дає підстави вважати, що вчинення кримінальних правопорушень є єдиним джерелом існування підозрюваного.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки сам ОСОБА_4 , безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце вчинення злочину, питався приховати вчинення ним кримінального правопорушення, таким чином є підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_4 пов`язана з тим, що слідством не виключається можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в іншій області, перейти на тимчасово окуповані території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізьких областей НЗФ так названої «ДНР та ЛНР» та рф. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не забезпечить покладених на нього обов`язків, що свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України вчинено із застосування насильства, тому підстав для визначення розміру застави не має.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики підозрюваного.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вважав підозру необґрунтованою та пояснив, що між ним та потерпілим дійсно була сварка в ході якої, він вдарив ОСОБА_8 держаком від лопати, після чого останній встав та пішов. Після сварки він пішов відпочивати та чув як потерпілий вийшов з будинку. Умислу на вчинення вбивства потерпілого у нього не було. Додатково пояснив, що він не працює та раніше не судимий, на його думку ризики нічим не підтверджені та нічим не доведені. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків, а всі слідчі дії у даному кримінальному провадженні вже проведені. Додатково пояснив, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу огляду місця події від 23.10.2022 року, копією протоколу обшуку від 23.10.2022 року, копією протоколу затримання підозрюваного від 23.10.2022 року, копією протоколу проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року; протоколом огляду місця події; протоколом обшуку; копією довідки завідувача Краматорського судово-медичної експертизи Бюро судово-медичної експертизи Донецької облдержадміністрації про смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є знайомими підозрюваного, в зв`язку з чим, ОСОБА_4 може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на них, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення слідчим та прокурором необґрунтований та наразі нічим не підтверджений.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_4 , про те що він раніше не судимий, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя зазначає, що на момент розгляду клопотання, жодних звернень про передачу ОСОБА_4 на поруки не надходило.
Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.4. ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінується вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за доцільне визначати йому розмір застави.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 21 грудня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 21 грудня 2022 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1