ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 163/840/20
провадження № 51-242км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Окунин Турійського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України,
за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шацького районного суду Волинської області від 24 червня

2021 року, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду

від 09 листопада 2021 року, ОСОБА_9 засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці; ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 24 грудня 2019 року близько 20:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 ), під час конфлікту, що виник раптово, взявши у праву руку плаский колюче-ріжучий предмет типу клинка ножа з лезом та обушком, умисно завдав останньому ударів

у праву потиличну ділянку голови, в результаті чого настала смерть потерпілого.
Крім цього, відразу після заподіянні смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на місці вчинення злочину, реалізовуючи раптово виниклий умисел, шляхом вільного доступу таємно викрав майно потерпілого загальною вартістю 985 грн, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди

на вказану суму.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор у касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просить скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи зазначені вимоги, вказує на те, що апеляційний суд в порушення

ст. 419 КПК України належним чином не перевірив доводів прокурора, не дав на них аргументованих відповідей і, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення,

не виклав в ухвалі мотивів прийнятого рішення, які б ґрунтувались на вимогах закону. Зокрема, суд апеляційної інстанції, на думку прокурора, не врахував повною мірою тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідком якого стала смерть потерпілого, який був особою молодого віку, те, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, відсутність у засудженого каяття з приводу вчиненого, посткримінальну поведінку винного. Крім того, прокурор вважає, що активне сприяння розкриттю злочину було безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання. За таких обставин прокурор стверджує, що призначене ОСОБА_9 покарання є занадто м`яким.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні суду касаційної інстанції
Прокурор підтримала касаційну скаргу сторони обвинувачення.
Захисник ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 та її представник висловили свої доводи проти касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах вимог, викладених у касаційних скаргах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду положенням

ст. 419 КПК України та м`якість призначеного покарання є необґрунтованими.
Відповідно до статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне

й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами захисника, представника потерпілого та прокурора, ствердив

про правильність призначеного місцевим судом покарання.
В основу свого рішення апеляційний суд поклав те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме посередню характеристику за місцем проживання та притягнення до кримінальної відповідальності вперше, обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування.
Суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано зазначив у прийнятому рішенні

про те, що у даному випадку визначеним засудженому покаранням досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
З урахуванням усіх обставин кримінального провадження в сукупності розмір призначеного ОСОБА_9 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і

не є надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Доводи ж прокурора в касаційній скарзі щодо необхідності скасування оскарженої ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в тому числі і щодо необґрунтованості застосування пом`якшуючої покарання обставини, були враховані під час постановлення вказаного судового рішення.
З урахуванням того, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно й істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не встановила, касаційна скарга прокурора задоволенню

не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора

у кримінальному провадженні без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3