Справа №757/1848/22-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/1611/2022 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України,
В С Т А Н О В И В :

14 січня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України, а саме на транспортний засіб: Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та фактично перебуває у володінні ОСОБА_9 , із забороною користування, відчуження та розпорядження даним транспортним засобом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України, а також з метою спеціальної конфіскації даного майна.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає незаконною та необґрунтованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що арештований автомобіль не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Всі викладені в ухвалі обставини не відповідають дійсності, відсутні підстави для арешту автомобіля. Вказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_6 самостійно за кредитні кошти. Кредит було погашено за кошти отримані від підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості. ОСОБА_6 не є підозрюваною, обвинуваченою, свідком в кримінальному провадженні №0000375 від 14.04.2020 року. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути арештований автомобіль власнику.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 без його участі, також в клопотанні прокурора містилося прохання залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, як законну та обґрунтовану.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
власника майна ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі, також зазначила, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2022 року скасовано арешт майна в частині Ѕ, а саме автомобіля марки Suzuki Vitara, VIN: НОМЕР_2 1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 ;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Належні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на транспортний засіб марки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 мають до вчинення кримінальних правопорушень, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що транспортний засіб марки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна, а саме автомобіля марки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 .

Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Постанова слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_10 від 12.01.2022 року про визнання транспортного засобумарки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , речовим доказом, ґрунтується фактично на тому, що вказаний автомобіль перебуває у користуванні чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_9 , який нібито був придбаний ним за кошти отримані злочинним шляхом, тобто може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, будь - яких підтверджень тому, що вказаний транспортний засіб був набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст.98 КПК України постанова слідчого не містить.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, в порушення вказаних вимог, прокурором не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що таке застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме транспортного засобумарки SuzukiVitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас, слідчим суддею не перевірені, не доведені прокурором правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, при цьому, матеріали справи не містять інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 чи ОСОБА_9 .

Відомості про вчинення ОСОБА_6 чи ОСОБА_9 злочину, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Не доведено значення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що транспортний засіб марки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих апеляційному суду матеріалів провадження не вбачає.

Таким чином, клопотання не містить достатніх та допустимих, у розумінні ст.86 КПК України, доказів які б підтверджували причетність ОСОБА_6 чи ОСОБА_9 , до обставин, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, і жодних висновків компетентних органів щодо їх незаконної діяльності до клопотання не долучено.

Разом з цим, колегія суддів вважає безпідставним висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту з метою спеціальної конфіскації майна.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається також з метою конфіскації майна як виду покарання.

Положенням ст.ст.96-1, 96-2 КК України передбачено випадки застосування спеціальної конфіскації майна, а саме у вказаній статті міститься перелік статтей кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме витягу з ЄРДР від 14.04.2020 року інформація про вчинення злочину за ч.2 ст.361 КК України внесена щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за ч.2 ст.361-1 КК України та ч.3 ст.209 КК України щодо невстановлених осіб, які вчиняють шахрайські дії, в той час, як арешт накладено на транспортний засіб, що належить ОСОБА_6 , який користується ОСОБА_9 , при цьому, жоден із вказаних осіб немає статусу підозрюваного у даному кримінальному проваджені.

Відомості про вчинення ОСОБА_6 або ОСОБА_9 одного із вказаних злочинів, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

За положеннями ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на транспортний засіб марки Suzuki Vitara, VIN: НОМЕР_2 1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Вказане свідчить, що прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника, а отже відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, та з метою спеціальної конфіскації майна, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

За таких обставини, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки Suzuki Vitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною користування, відчуження та розпорядження ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки Suzuki Vitara, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , із забороною користування, відчуження та розпорядження даним транспортним засобом, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотаннязаступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000375 від 14.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.3 ст.209 КК України, а саме на транспортний засіб: SuzukiVitara, VIN: TSMLYEA1S00736423, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та фактично перебуває у володінні ОСОБА_9 , із забороною користування, відчуження та розпорядження даним транспортним засобом.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4