ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000477, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, розлученого, маючого малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 березня 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 249, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті (200) годин.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року, яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді штрафу розміром 1 700 гривень залишено до самостійного виконання.
За цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 26 квітня 2021 року у денний час доби ОСОБА_6 , з метою отримання соціальної допомоги по безробіттю, у відповідності до Законів України Про зайнятість населення та Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, достовірно знаючи, що не є особою, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, оскільки з 01 квітня 2021 року виконував роботи на підставі договору № 68 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01 квітня 2021 року, умисно з метою заволодіння коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття, шляхом обману, перебуваючи у приміщенні Кам`янського міського центру зайнятості (), розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Медична, 6, з метою отримання статусу безробітного та матеріального забезпечення на випадок безробіття, надав працівнику Кам`янського міського центру зайнятості завідомо неправдиві відомості про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.
26 квітня 2021 року, на підставі заяви ОСОБА_6 . Кам`янським міським центром зайнятості винесено наказ № НТ 210426 про надання ОСОБА_6 статусу безробітного та призначено допомогу по безробіттю шляхом перерахування коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на банківський рахунок ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , відкритий у Відділенні ПАТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК в м. Кам`янське (МФО 300614) () у період з 26 квітня 2021 року.
За період з 26.04.2021 р. по 17.08.2021 р. на банківський рахунок ОСОБА_6 № НОМЕР_2 , відкритий у відділенні ПАТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК в м. Кам`янське перераховано матеріальне забезпечення на випадок безробіття у вигляді грошових коштів, а саме: 25.06.2021 р. в сумі 1037, 64 грн, 09.07.2021 р. в сумі 229, 03 грн, 10.08.2021 р. в сумі 66, 67 грн, 03.09.2021 р. в сумі 129, 03 грн, 10.09.2021 р. в сумі 451, 62 грн, 06.10.2021 р. в сумі 677, 42 грн, 22.11.2021 р. в сумі 32, 36 грн, загальна сума - 3 223, 67 грн (три тисячі двісті двадцять три гривні 67 копійок).
В період з квітня по травень 2021 року, ОСОБА_6 виконував роботи за оплатними договорами з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.04.2021 р. по 30.04.2021 р. та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 01.05.2021 р. по 31.05.2021 р.
Відповідно до пп. 4, п. 5 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю.
Відповідно до пп. 8, п. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.
Таким чином, ОСОБА_6 умисно, у період з 26.04.2021 р. по 22.11.2021 р. шляхом обману, заволодів коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Кам`янського міського центру зайнятості, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття на загальну суму 3 223, 67 грн, якими розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману.

В апеляції:
- прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року, остаточно призначити покарання у вигляді 200 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, вказані покарання виконувати самостійно.
В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.
В обґрунтування зазначає, що як слідує з вироку суду, ОСОБА_6 раніше судимий за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, який на момент ухвалення даного вироку не сплачений.
У цьому провадженні, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинив 26 квітня 2021 року, тобто у період відбуття покарання за попереднім вироком.
Однак, суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, не застосував положення ст. 71 КК України, тобто покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Обвинувачений та його захисник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, враховуючи що вимоги апеляції прокурора не потребують скасування вироку і не погіршують становища обвинуваченого, за правилами ч. 4 ст. 405 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши та проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, встановлених судом і викладених у цьому вироку прокурором не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає. Апеляційна скарга обвинуваченим не подавалась.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту, з посиланням на необхіднфість застосування положень ст. 71 КК України, є слушними.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, як уже було зазначено, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.
Так, ОСОБА_6 , 17 березня 2020 року, був засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 249, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

На момент ухвалення вироку за ч. 1 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000477, вказаний вище штраф сплачений не був, тобто ОСОБА_6 не відбув покарання за попереднім вироком.
Кримінальний проступок, за вчинення якого ОСОБА_6 засуджений цим вироком, останній вчинив 26 квітня 2021 року, тобто після ухвалення попереднього вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська 17 березня 2020 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, хоча і звернув увагу на існування невідбутого покарання за вищезазначеним вироком, і визначив його самостійне виконання, проте хибно не зазначив і не застосував ст. 71 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для внесенні відповідних змін до такого судового рішення в цій частині вироку.
Оскільки усунення вказаних недоліків не потребує скасування вироку і постановлення нового, так як вимоги прокурора в апеляції не погіршують становища обвинуваченого за оскаржуваним вироком, то апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню шляхом внесення до вироку відповідних змін в частині призначення покарання при призначенні його на підставі ст. 71 КК України.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та згідно ст. 408 КК України виправити це можна шляхом внесення змін до вироку, оскільки такі зміни не погіршують становища обвинуваченого.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів, вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок в частині призначення покарання на підставі ст.71 КК України змінити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000477, щодо ОСОБА_6 ,- змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 березня 2020 року, та остаточно визначити покарання у вигляді 200 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, які кожен окремо покарання виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4