Справа№ 309/1369/16-к
Провадження № 1-кп/309/25/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисниці ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Хуст клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000055 внесеному до ЄРДР від 23.06.2014 року

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000055 внесене до ЄРДР від 23.06.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 год. 00 хв. 21 липня 2022 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на те, що він підозрюється у вчинені тяжкого злочину, постійного місця роботи немає, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, оголошувався у розшук, може повторно переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що у відповідності ст. 177 КПК України є ризиками.

Захисниця ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою як безпідставного, оскільки прокурором не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 , на її думку, умисно не ухилявся від явки до суду, має ряд хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисниці, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи буде обґрунтованим не лише якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та рішень Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначено, що основна мета статті 5 Конвенції про захист прав людини полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Вирішуючи клопотання прокурора, захисника щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час перебував у розшук за ухвалою Хустського районного суду від 10.08.2020 року, оскільки не з`являвся до суду, не повідомляв про причини його неявки, будучи ознайомленим із пам`яткою про права та обов`язки обвинуваченого у суді.

При постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд враховує ту обставину, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду.

Суд констатує, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може повторно переховуватися від суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки обвинуваченого.

Суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 . На даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою: обвинувачений може повторно переховуватись від суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на свідків, що у відповідності ст. 177 КПК України є ризиками.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що свідчить про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи із 15 год. 01 хв. 21 липня 2022 року до 15 год. 00 хв. 18 вересня 2022 включно у кримінальному провадженні №0000055 внесеному до ЄРДР від 23.06.2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала вступає в закону силу негайно.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1