Дата документу 12.09.2022 Справа № 331/2493/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/2493/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/505/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 12 вересня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 10.08.2022 року старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що в умовах воєнного стану згідно Указу президента України №64/2022 від 26.02.2022 року, 08 серпня 2022 приблизно о 10 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 , постукав у вікно квартири АДРЕСА_4 та попросив потерпілого ОСОБА_11 відчинити йому двері квартири, в якій мешкав потерпілий. Та коли потерпілий ОСОБА_11 відчинив вхідні двері своєї квартири, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_11 два удари рукою в область потилиці та скориставшись розгубленим станом потерпілого увійшов до кімнати, вищевказаної квартири та відкрито викрав мобільний телефон, що належить ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «Nomi» марки «і184». з ІМЕI1 НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі білого кольору, вартістю 700 гривень 00 копійок. Після чого розпорядився їм на власний розсуд.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків, повторно вчинити кримінальне правопорушення, слідчий звернувся з вказаним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2022 року задоволено клопотання слідчого відділення відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 жовтня 2022 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненому із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що підозрюваний провину свою не визнає, а матеріалах справи відсутні докази вчинення ним кримінального правопорушення.

Разом з цим, прокурором у судовому засіданні не було достатньо обґрунтовано та доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Твердження слідчого судді, що в матеріалах провадження є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України носять виключно ймовірний характер.

Обираючи найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не взяв до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме наявність постійного місця проживання у підозрюваного, наявність сім`ї, міцність його соціальних зв`язків зі своєю сім`єю, стан його здоров`я. Також не взято до уваги те, що перешкод у здійсненні досудового розслідування підозрюваний не здійснює, майнової шкоди своїми діями не завдав, інших злочинів не вчиняв.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягала на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відносяться до тяжких злочинів.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, без альтернативи призначення іншого виду покарання, а також дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан та стан здоров`я, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення тяжкого злочину, дані про його особу, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик втечі лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також знайшов своє підтвердження, з урахування того, що ОСОБА_8 обізнаний про адресу проживання потерпілого, а тому зможе незаконно впливати на потерпілого шляхом вмов, залякування тощо з метою уникнення від покарання за вчинене, який не був допитаний судом, оскільки, відповідно до ст.23 КПК України, показання учасників кримінального провадження повинні бути надані безпосередньо в суді.

Також, слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочин в період випробувального терміну, встановленого попереднім вироком, які вочевидь свідчать на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема більш м`якого, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Стороною захисту не наведено даних, які б переконували суд у наявності сталих соціальних зв`язків. Не переконує суд у протилежному і дані щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та наявність на утриманні малолітньої дитини, що не було запобіжним чинником для його протиправної поведінки, стосовно обставин якої висунута підозра. Більш того, відповідно до наданих матеріалів малолітня дитина підозрюваного наразі перебуває у дитячому будинку.

Між тим, сукупність даних щодо не працевлаштованості ОСОБА_8 , відсутності постійного заробітку, притягнення останнього до кримінальної відповідальності, відсутність сім`ї, поряд із обставинами обґрунтованості висунутої ОСОБА_8 підозри та відсутністю міцних соціальних зв`язків надавали слідчому судді законних підстав для обрання такого виду запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність заявлених ризиків є неспроможними, існування цих ризиків перевірялось слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого з викладенням відповідного висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання захисника на потреби підозрюваного отримувати лікування, як на підставу неможливості перебування під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів, які б підтвердили, що підозрюваний має якісь захворювання та через їх наявність не може триматися під вартою, апеляційному суду не було надано.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що обраний вид запобіжного заходу зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4