Номер справи 703/2860/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має неповнолітніх дітей НОМЕР_1 та 2010 р.н., не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.04.2019 вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,

у с т а н о в и в :
В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці. Пояснив, що ризики, які були враховані при застосуванні вказаного запобіжного заходу та його неодноразового продовження, не зменшились і продовжують існувати. Вказав, що обвинувачений не працевлаштований, а єдиним джерелом його доходу були кошти, отримані від продажу наркотичних речовин, що вказує на можливість продовження вчинення ОСОБА_4 злочинної діяльності у цій сфері. Зазначив також, що обвинувачений раніше судимий та будучи звільненим відповідно до ЗУ «Про амністію» на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення, що вказує на його високу суспільну небезпеку. Оскільки запобігти вище викладеним обґрунтованим ризикам суспільно небезпечної поведінки ОСОБА_4 шляхом застосування до нього більш мякого запобіжного заходу неможливо просив подане ним клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід. Зазначені прокурором ризики, на думку захисника, є недоведеним, а тому не повинні враховуватись судом під час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні та можливість в зв`язку з цим уникнення явки до суду.

Крім того, обвинувачений не працює, не має постійного доходу для забезпечення матеріальних потреб, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень та продовжити злочинну діяльність.

Також суд враховує, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому, вчинені ним після винесення щодо нього вироку, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, та засуджено до позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію».

Однак, обвинувачений на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення пов`язані з обігом наркотичних речовин.

Крім того, враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей, за якими його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його неодноразового продовження, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою обвинуваченомиу слід продовжити.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що на даний час перебування ОСОБА_4 під вартою є виправданим з огляду на ту обставину, що військова агресія проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Не підлягає до задоволення заявлене обвинуваченим та його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу у зв`язку з його необгрунтованістю та з наведених вище в ухвалі міркувань.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року, якою щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, визначено розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2022 року зменшено розмір застави, визначений в межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 18 березня 2021 року, та, з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 , визначено розмір застави у розмірі у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 гривень.

Визначену судом заставу суд вважає за необхідне залишити незмінною.

Керуючись ст.177, 178, 314-316, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 23 грудня 2022 року.

Залишити раніше визначений відповідно до ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2022 року розмір застави 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 грн., після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний текст ухвали оголошений 27 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1