Справа № 308/9634/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , про застосування щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, з вищою освітою, торгового представника «Лабораторії Імідж», одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357 КК України

запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю,

встановив:

В клопотанні вказано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 травня 2022 року близько 12 години 00 хв., перебуваючи неподалік супермаркету «Вопак», який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Яроцька, буд. 2, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, неподалік вищевказаного супермаркету знайшов, на землі, платіжний документ у вигляді банківської картки, та, переконавшись, що вона йому не належить, незаконно заволодів шляхом привласнення платіжної банківської картки, яка відкрита в АТ КБ «Приват банк» за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши платіжну картку у себе з метою подальшого викрадення грошових коштів шляхом розрахунку за покупки товарів та послуг в магазинах міста Ужгород. Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 12 год. 12 хв. 17 травня 2022 року по 12 год. 00 хв., 20 травня 2022 року, за допомогою банківських терміналів для оплати покупок, шляхом використання банківської карти, відкритої АТ КБ «Приват банк» за номером № НОМЕР_1 на ім`я потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно заволодів чужим майном, а саме здійсниі покупки продовольчих товарів: в супермаркеті «Вопак» за адресою: м. Ужгород, вул. Яроцька, 2, о 12 год. 18 хв. 17.05.2022 здійснив покупку на суму 170,68 грн.; в супермаркеті «Дастор» за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 89, о 11 год. 32 хв. 18.05.2022 здійснила покупку на суму 61,75 грн.; в універмазі «Фемелілук», за адресою: м. Ужгород, вул. Феденця, 35, о 12 год. 20 хв. 18.05.2022 здійснила покупку на суму 216,00 грн.; в супермаркеті «АТБ», за адресою: м. Ужгород, вул. Українська, 58, о 13 год. 11 хв. 18.05.2022 здійснила покупку на суму 113,50 грн.; в супермаркеті «Вопак» за адресою: м. Ужгород, вул. Яроцька, 2 о 12 год. 12 хв. 19.05.2022 здійснила покупку на суму 75,04 грн.; в супермаркеті «Сілверленд» за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38А, о 11 год. 57 хв. 20.05.2022 здійснила покупку на суму 210,26 грн.; в магазині «Кертмаркет», за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38А, в період часу о 12 год. 00 хв. 20.05.2022 здійснила покупку на суму 43,39 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на 890,62 грн. (вісімсот дев`яносто гривень 62 копійки).

В клопотанні вказано, що за сукупністю ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна вчинене в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 200 КК України незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронними грошима, обладнанням для їх виготовлення ч. 2 ст. 200 КК України - незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронними грошима, обладнанням для їх виготовлення, вчинене повторно та за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, а також з метою попередження ризиків підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, просить застосувати до такого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних заходів контролю.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити таке з підстав обґрунтованості підозри та наявності ризиків для кримінального провадження, які неможливо попередити, застосувавши більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати до такого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується, що Ужгородським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000543 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357 КК України.

25.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357 КК України.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, а саме: поясненнями ОСОБА_5 , в яких він зазначає, що знайшов банківську картку та здійснив нею оплату покупок в магазинах, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка заявила про втрату банківської картки та про те, що після її втрати з банківської картки здійснювалися розрахунки в магазинах, які вона не здійснювала; виписка руху коштів (деталей операцій) по банківській картці з Приват-24,протокол огляду відеозаписів з камер спостереження, розміщених в магазинах, на яких зафіксовано здійснення особою оплати покупок банківською карткою.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущення слідчого, прокурора про наявність у підозрюваного наміру переховуватися від органів досудового розслідування, вказаний ризик не знайшов свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не може слугувати обґрунтуванню ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Про спростування вказаного ризику свідчить й міцність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , зокрема наявність в такого сім`ї, роботи, місця проживання. Більш того реалізація цього ризику підозрюваним, зокрема шляхом виїзду за кордон, мінімальна, так як у зв`язку з введенням воєнного стану в України для чоловіків віком від 18 до 60 років наявні обмеження щодо перетинання ДК України.

Також слідчий суддя вважає недоведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, заявлений стороною обвинувачення, так як ОСОБА_5 раніше не судимий.

Разом з цим, на думку слідчого судді, існує ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі й тих, що будуть встановлені в ході досудового розслідування, задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події, що зрештою призведе до неможливості встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення.

При цьому неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, обґрунтована слідчим та прокурором неможливістю попередження вказаному вище ризику іншим запобіжним заходом.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, привласнення підозрюваним грошових коштів на банківській карточці, належній іншій особі, яку така втратила, характеризують особу ОСОБА_5 як недобросовісного громадянина, така протиправна поведінка засуджується не тільки законом , а й суспільством, оскільки не відповідає моральним правилам співжиття.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (прим. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Однак суд не вважає виправданим задоволення клопотання слідчого в частині тримання підозрюваного під домашнім арештом цілодобово, оскільки це позбавить підозрюваного можливості працювати, й зрештою призведе до утруднення у відшкодуванні матеріальної шкоди, завданої потерпілій.

За положенням ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Тож, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого фактичного проживання у нічний період доби.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного протягом двох місяців з дня постановлення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК, й визначені в резолютивній частині ухвали.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 357 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом визначено до двох місяців, а саме до 23 вересня 2022 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків становить два місяці й визначено до 23 вересня 2022 включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000543.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1