Справа № 296/5103/22
УХВАЛА
Іменем України

19 серпня 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, поданого в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 27.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 17.08.2022 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав, що вказане майно може бути доказом злочину, засобом або знаряддям його вчинення містить ознаки речових доказів у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення клопотання слідчому для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні слідчого не зазначено кому належить вилучене 17.08.2022 під час обшуку майно.

Натомість, із долучених до клопотання матеріалів вбачається, що жодній особі у еримінальному провадженні не повідомлено про підозру. Процесуальний статус особи, у якої вилучено майно - третя особа.

За змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна, щодо майна третьої особи, звертається до суду прокурор.

Встановлено, що клопотання про арешт майна подано слідчим. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.

Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся слідчий за погодженням із прокурором.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Отже, відсутність відомостей та доказів про належність майна заявленого до арешту конкретній особі, не дозволяє перевірити слідчому судді фактичні обставини справи, а також унеможливлює виконання вимог процесуального законодавства щодо повідомлення власника (володільця) про розгляд поданого клопотання та наведенню ним своєї позиції, і становить перешкоду для реалізації права на доступ до правосуддя (ст. 6 Конвенції).

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна слідчому для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98,99,132,171-173КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого управління ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_2 - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

В тексті нової редакції клопотання визначити власників/володільців заявленого до арешту майна. Надати письмові докази та обґрунтування на підтвердження права власності/володіння заявленого до арешту майна.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1