Номер провадження: 11-кп/813/1852/22
Справа № 496/4142/14-к
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі кримінальне провадження № 0001251 від 20.07.2013 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2022 року, -
в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження. Кримінальне провадження № 0001251 від 20.07.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Вимоги і доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу та повернути справу на новий розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси в іншому складі суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 17.08.2022 року в підготовчому судовому засідання потерпіла ОСОБА_9 відмовилась від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення, подала клопотання про закриття кримінального провадження та суд це клопотання незаконно задовольнив, порушивши вимоги ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 477, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Він заперечував проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, проте суд безпідставно не прийняв його заперечення до уваги.

Вказав, що потерпіла ОСОБА_9 19.07.2013 року звернулася з усною заявою до Біляївського відділу поліції про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, де вказувала що 19.07.2013 року він заподіяв їй легких тілесних ушкоджень в ході сімейної сварки, що підпадає під критерії «злочину, пов`язаного із домашнім насильством» в силу положень Законом України « Про запобігання домашньому насильству» від 07.12.2017 року та Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству.

Пункт 7 частини 1 статті 284 КПК забороняє закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення щодо злочину, пов`язаного із домашнім насильством.

Стверджує, що поняття «домашнього насильства» є значно ширшим, а діяння, за які ОСОБА_9 просила притягнути його до кримінальної відповідальності і є домашнім насильством, тому суд незаконно закрив кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення за заявою потерпілої , чим порушив приписи п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України

Крім того, в обвинувальному акті вчинення злочину, пов`язаного із домашнім насильством йому не інкримінувалось, тому він був позбавлений можливості захищатись від цього обвинувачення.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні заяв сторони захисту про відвід прокурора. Вважає, що прокурор незаконно підтримував обвинувачення, оскільки потерпіла не подавала заяв про залучення прокуратури по приватному обвинуваченню.

Суд незаконно відхилив його заяву про скасування підготовчого судового засідання, не розглянув його клопотання про повернення прокурору обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування через відсутність розписки обвинуваченого про отримання обвинувального акта, відсутність оригіналу обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Позиції сторін

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги з наведених в ній підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 додатково зазначив, що матеріали справи сфабриковані, він невинуватий у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, однак був позбавлений права доводити свою невинуватість в суді та приймати участь у дослідженні доказів, оскільки суд в підготовчому судовому засіданні незаконно закрив кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавала.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Отже апеляційний розгляд здійснено у відсутності потерпілої.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 1 КК України стала заява потерпілої ОСОБА_9 про те, що 19.07.2013 року ОСОБА_8 вчинив сварку та заподіяв їй легких тілесних ушкоджень, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

У силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.

Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження.

З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК). Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні 17.08.2022 року потерпіла ОСОБА_9 подала клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (том 3 а.п. 78-79).

Таким чином, за наявності такого клопотання, в силу приписів п. 7 ч. 1 ст. 284, ч. 4 ст. 26 КПК України суд зобов`язаний був закрити кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення саме внаслідок відмови потерпілої від обвинувачення, оскільки ці норми закону є імперативними.

За таких обставин кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , всупереч доводам апелянта про фальсифікацію матеріалів справи та прагнення довести свою невинуватість в суді, не можна було закрити у зв`язку з відсутністю події або складу кримінального правопорушення.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.07.2021 року (справа № 487/1817/18; провадження № 51-1960 км 21).

Доводи апелянта про неможливість закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення через те, що кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством, є безпідставним.

Зокрема ОСОБА_8 , посилаючись на Закон України № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року (надалі - Закон № 2227-VIII), наголошує на тому, що до пункту 7 частини 1 статті 284 КПК внесені зміни, відповідно до яких кримінальне провадження не може бути закрито, якщо провадження стосується злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Посилаючись на Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон про домашнє насильство), ОСОБА_8 вважає, що оскільки згідно з пред`явленим йому обвинуваченнями, він спричинив тілесне ушкодження своїй дружині, то вчинений ним злочин слід вважати таким, що пов`язаний з домашнім насильством.

Колегія суддів не погоджується з цими доводами.

Законом № 2227-VIII який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Кримінальний кодекс також було доповнено ст. 1261, якою передбачено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, крім того, було внесено зміни й до ч. 1 ст. 67 КК, яку доповнено п. 61 і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, а в деяких складах злочинів таку обставину передбачено як кваліфікуючу ознаку.

Вказаний Закон не має зворотної дії у часі, оскільки він встановлює кримінальну відповідальність, посилює її або іншим чином погіршує становище обвинуваченого (ст. 5 КК України), зважаючи на те, що події в цьому провадженні відбулись 19.07.2013 року.

Крім того, для того, щоб обґрунтувати застосовність виключення щодо домашнього насильства у пункті 7 частини 1 статті 284 КПК до конкретного випадку, обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Докази тому, що інкримінований злочин пов`язаний з домашнім насильством, мають бути надані стороною обвинувачення, аби сторона захисту отримала можливість їх спростовувати. Необхідною умовою визнання судом злочину таким, що пов`язаний із домашнім насильством, є відображення цієї обставини у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) з встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин.

Проте, як слушно наголосив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, в обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, пов`язаного саме з домашнім насильством. У вказаному процесуальному документі слідчі органи також констатували відсутність обтяжуючих обставин.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, тому відсутні підстави для відмови у закритті кримінального провадження на підставі до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України за клопотанням потерпілої.

Зазначена позиція суду згоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2020 року (справа № 453/225/19). Отже, рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта про незаконність постановленої судом ухвали про відмову у задоволенні заяв сторони захисту про відвід прокурора колегія суддів визнає безпідставними.

Зокрема в судовому засіданні 17.08.2022 року обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заявили відвід прокурору, з тієї підстави, що він не має права підтримувати публічне обвинувачення у кримінальному провадженні, яке здійснюється у формі приватного обвинувачення (том 3 а.п. 85).

Вказана заява розглянута судом з дотриманням вимог ст. 77 КПК, за наслідками її розгляду постановлено вмотивовану ухвалу (том 3 а.п. 85-86).

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор має права підтримувати обвинувачення у кримінальних провадженні приватного обвинувачення не ґрунтуються на нормах КПК.

Так, згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року (справа № 404/6160/16-к; провадження № 13-22кс19) участь прокурора у судовому розгляді кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, врегульованому приписами глави 36 КПК України, відноситься до функції підтримання публічного обвинувачення.

Встановлений главою 36 КПК України процесуальний порядок здійснення кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення за правовою природою є приватно-публічною формою обвинувачення і не виключає повноважень прокурора щодо здійснення ним функцій процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в суді, крім повноваження ініціювати кримінальне провадження за відсутності заяви потерпілого про злочин.

Участь прокурора під час судового розгляду кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення як гарантія забезпечення засад рівності та змагальності, а також захисту прав та законних інтересів потерпілого, є обов`язковою, крім випадку, коли прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, а потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ч. 5 ст. 340 КПК України).

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження порушено за заявою потерпілої ОСОБА_9 та прокурор, дотримуючись вищенаведених приписів, на законних підставах підтримував обвинувачення в цьому провадженні.

Доводи апелянта про те, що суд незаконно закрив кримінальне провадження, не розглянувши його доводів про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК та необхідність повернення його прокурору, колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: 2) про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу, тобто рішення про закриття кримінального провадження є пріоритетним.
Крім того, в силу положень ч. 4 ст. 26 КПК Українивідмова потерпілої від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в зв`язку з цим, в разі задоволення судом такого клопотання, розгляд питання про повернення обвинувального акта прокурору, втрачає сенс.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2022 року, якою кримінальне провадження № 0001251 від 20.07.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

_________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3