Справа № 522/5679/22
Провадження по справі № 1-кп/522/1589/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343 від 12.05.2022 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв, Одеської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.
Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.
12 травня 2022 року ОСОБА_3 , перебував в денний час в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Сімофорний, будинок №4.
В цей час, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. 12.05.2022 року приблизно о 13 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Сімофорний, будинок №4, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з вітрини магазину консерви печінки тріски торгової марки «Аквамарін» об`ємом 115 грам в кількості 8-ми штук (вартість за одну штуку становить 91 гривня 99 копійок) та ковбасу «Салямі фуршетна» торгової марки «Глобіно» в кількості 2-х штук (вартість за одну штуку становить 99 гривень 42 копійки), що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», представником якого є ОСОБА_6 .
Таємно викравши майно ТОВ «Сільпо-Фуд», представником якого є ОСОБА_6 , загальною вартістю 934 гривні 77 копійок, ОСОБА_3 намагався покинути місце скоєння ним кримінального правопорушення, але був затриманий працівником магазину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах, коли особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, не таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в період воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що 12.05.2022 року він був в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Сімофорний, будинок №4. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв в полиці консерви печінки тріски в кількості 8-ми штук та ковбасу в кількості 2-х штук, після чого направився до виходу. Однак, на виході його затримав працівник магазину. Вказав, що викрав продукти харчування, оскільки йому були потрібні гроші, а викрадене він хотів потім перепродати на ринку «Привоз».
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що так склались обставини, однак він зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.
Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Призначення покарання залишив на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисного, врахувати щире каяття, призначити покарання із застосування положень ст. 75 або ст. 69 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Представник потерпілої особи ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В матеріалах кримінального провадження наявна заява, в якій останній просив проводити судовий розгляд без його участі, вказав, що шкода йому відшкодована, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах, коли особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, не таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в період воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, офіційно не працює, має середню освіту, зареєстрований в Одеській області, мешкає в м. Одесі, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, раніше не судимий та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Згідно ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.
Крім того, обвинувачений просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, визначивши іспитовий строк, проти чого не заперечував прокурор.
Суд враховує, що потерпілій особі шкода обвинуваченим відшкодована, шляхом повернення викраденого майна, та до обвинуваченого представник потерпілої особи жодних претензій не має.
Крім того, обвинувачений виявив бажання проходити службу в Збройних силах України, так як йому прийшла повістка.
Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 13.05.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів, який діяв до 10.07.2022 року, тому його слід вважати таким, який припинив свою дію.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 15, 50, 63, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 61, 100, 127, 129, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, вважати таким, який припинив свою дію.
Речові докази, а саме:
- консерви печінки тріски торгової марки «Аквамарін» об`ємом 115 грам в кількості 8-ми штук та ковбаса «Салямі фуршетна» торгової марки «Глобіно» в кількості 2-х штук, вважати повернутими власнику ОСОБА_8 ;
- паперовий пакет білого кольору, в якому знаходиться лазерний диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1