ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3089/22 Справа № 212/2688/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 листопада 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , особи останніх, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може їм запобігти. Суд зауважив, що ОСОБА_13 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів. ОСОБА_11 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, раніше не судимий, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні тяжких злочинів. ОСОБА_12 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має малолітнього сина, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий за вчинення умисного злочину. Окрім цього, суд зазначив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинувачених, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у його вчиненні.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та обрати останньому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. На переконання адвоката, суд не навів жодних доказів продовження їх існування та фактично керувався лише тяжкістю злочину та ймовірного покарання. Захисник вважає, що судове рішення не відповідає вимогам КПК України та практиці ЄСПЛ.
В апеляційних скаргах захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 просить ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_11 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді особистого зобов`язання або застави, а ОСОБА_12 - у виді домашнього арешту чи застави.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник наводить доводи аналогічні за змістом тим, що зазначені захисником в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та при цьому звертає увагу на особу ОСОБА_11 , який має постійне місце проживання та двох неповнолітніх дітей на утриманні. Окрім того, останній висловив бажання брати участь у бойових діях.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 21 вересня 2022 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останніх.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку застосування запобіжного заходу.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який відноситься до категорії тяжких, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи останніх та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, та захисниками останніх не наведені.
Твердження захисників про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , обставини провадження та особи обвинувачених, які не працевлаштовані, офіційного джерела доходу не мають, за місцем реєстрації не проживають, а крім іншого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності притягуються не вперше, беззаперечно вказують на їх існування.
Що стосується доводів захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що останній виявив бажання проходити військову службу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачення за ч. 2 ст. 258 КК України в силу вимог ч. 1 ст. 616 КПК України виключає можливість скасування запобіжного заходу для проходження обвинуваченим військової служби.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4