ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/204/22 Справа № 204/8797/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000509 за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2021 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, яка має незакінчену вищу освіту, працюючої продавцем-консультантом у
ФОП « ОСОБА_7 », яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватою в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
за участю прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_11
потерпілої ОСОБА_12
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2021 року, ОСОБА_6 , визнано невинуватою в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
За цим вироком, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що вона 06.12.2020 приблизно о 20:15 прийшла до магазину «Єва» ТОВ «РУШ», по вул.Титова, буд.13 у м.Дніпро, де у неї виник словесний конфлікт з продавцем непродовольчих товарів-касиром ОСОБА_12 , в ході якого у ОСОБА_13 виник раптовий умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_13 нанесла удар правою ногою у область лівого стегна потерпілій ОСОБА_12 , від чого остання вдарилась правою частиною тулубу о касу.
Своїми діями ОСОБА_13 спричинила потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: шести синців: на зовнішній поверхні правого стегна на межі верхньої та середньої третини і в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу, які згідно з висновком експерта №3488е від 14.12.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого їй проступку, місцевий суд зазначив, що під час досудового розслідування мало місце порушення кримінального процесуального закону, яке є істотним порушенням прав і свобод людини, оскільки непідписання постанови від 08.12.2020 про визначення групи прокурорів, постанова прокурора про призначення групи прокурорів від 08.12.2020 не мала породжувати такий правовий наслідок як повідомлення ОСОБА_6 17.12.2020 про підозру, надання слідчим за дорученням (арк. кримінального провадження 75) не уповноваженого належним чином прокурора ОСОБА_14 доступу до матеріалів досудового розслідування. За таких обставин, ОСОБА_6 висунуто обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності повноважень прокурора ОСОБА_14 у кримінальному провадженні №0000509, яка затвердила обвинувальний акт.
Отже, місцевий суд прийшов до висновку, що під час досудового розслідування мало місце порушення кримінального процесуального закону, яке є істотним порушенням прав і свобод людини.
В апеляції :
- прокурор просить скасувати вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26.07.2021, згідно якого ОСОБА_6 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення та постановити новий, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та накласти покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує, що вказаний вирок є необґрунтованим, безпідставним та таким, що винесений судом формально ігноруючи вимоги кримінально-процесуального кодексу та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 07 грудня 2020 року розпочате кримінальне провадження № 0000509 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження, постановою від 08 грудня 2020 року, на яку посилається суддя першої інстанції, заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_15 визначив групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, а саме прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_14 (як старшого групи прокурорів) та ОСОБА_5 .
Крім того, відомості про групу прокурорів у даному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що наданий відповідний витяг від 06.04.2018 року, де зазначено прізвища групи прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, які уповноважені проводити досудове розслідування.
Відповідно до пунктів 8,9 загальних положень розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, реєстраторами та користувачами Реєстру є керівники органів прокуратури та прокурори.
Вхід до Єдиного реєстру досудових розслідувань можливий лише шляхом доступу до «Персонального сервісу довірчих послуг» з сертифікатом для роботи в ЄРДР. Цифровий сертифікат цифровий документ, який є одним із засобів підтвердження відкритого (публічного) ключа приналежності його власникові, суб`єкту матеріального світу. Електронний сертифікат додається до підписаного електронного цифрового підпису електронного документа та використовується для перевірки, що відкритий ключ належить саме тому власнику, чиї дані зазначено в ньому.
Крім того, вказує на те, що виправдовуючи обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не доведена (п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України), тоді як у резолютивній частині вироку суд виправдав ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що не доведено складу кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України), тобто припустився протиріч між мотивувальною та резолютивною частинами вироку в частині зазначення підстав виправдання, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 .
Крім того, у 19 абзаці мотивувальної частини, суд фактично приймає документи, якими в порядку КПК України зафіксована подія кримінального правопорушення, проте обвинувачено виправдовує у зв`язку із недоведеністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, допитав потерпілу та свідків, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак судом першої інстанції вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані.
Висновок суду першої інстанції про недопустимість як доказу постанови про призначення групи прокурорів від 08 грудня 2020 року, оскільки вказана постанова без підпису, а тому не мала породжувати такий правовий наслідок як повідомлення ОСОБА_6 17.12.2020 про підозру, є хибним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, в судовому засіданні суді апеляційної інстанції в ході розгляду апеляційної скарги, прокурором окружної прокуратури із матеріалів наглядового провадження, було надано оригінал постанови про призначення групи прокурорів від 08.12.2020, яка підписана керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_15 , що свідчить про те, що вказана постанова є чинною та уповноважує прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_14 (як старшого групи прокурорів) та ОСОБА_5 на здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Сам факт, наявності в матеріалах кримінального провадження вказаної постанови без підпису зазначеного керівника органу досудового розслідування, хоча і є недоліком, однак не може свідчити про незаконність дій прокурорів цієї групи при здійсненні ними досудового розслідування та ніяким чином не впливає на встановлення обставин у справі та не доводить і не спростовує винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 ..
Отже, суд першої інстанції під час судового розгляду припустився суттєвих порушень вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивності, повноти при дослідженні судом доказів та ухваленні свого рішення, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про недопустимість як постанови про групу прокурорів від 08.12.2020, та всіх інших доказів, що вказані слідчі дії були проведенні без додержання вимог кримінального процесуального законодавства, так і висновків проведених у кримінальному провадженні експертиз, оскільки вони є похідними від незаконної слідчої дії та об`єктом їх дослідження були докази, отримані в результаті останньої.
Таким чином, не врахувавши вищезазначені докази та виправдовуючи ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, місцевий суд не дотримався вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України та допустив неповноту та невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Так, приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України суд першої інстанції зазначив, що досліджені судом докази, якщо виключити з них недопустимі докази, на переконання суду, є недостатніми для визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який їй інкримінується.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки, як убачається з оскаржуваного вироку, суд не належним чином перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та дійшов до помилкового висновку про недопустимість доказів, що мало наслідком не відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
За результатами проведеного апеляційного розгляду, колегія суддів, повторно дослідивши обставини, встановленні під час кримінального провадження, які пов`язані з вчиненням обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, допитавши потерпілу ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_16 , та дослідивши письмові докази, відеозаписи, які містяться у даному провадженні, встановила такі обставини вчинення злочину.
Так, ОСОБА_6 06.12.2020 приблизно о 20:15 прийшла до магазину «Єва» ТОВ «РУШ», по вул. Титова, буд.13 у м. Дніпро, де у неї виник словесний конфлікт з продавцем непродовольчих товарів-касиром ОСОБА_12 , в ході якого у ОСОБА_13 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_13 нанесла удар правою ногою у область лівого стегна потерпілій ОСОБА_12 , від чого остання вдарилась правою частиною тулубу о касу.
Своїми діями ОСОБА_13 спричинила потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: шести синців: на зовнішній поверхні правого стегна на межі верхньої та середньої третини і в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати, як проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України - що виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки
Обвинувачена свою винну у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила всі фактичні обставини та не заперечувала, що вдаривши потерпілу розуміла їх наслідки спричинення тілесних ушкоджень, крім того, її вина за ч.1 ст.125 КК України підтверджується показами допитаних під час апеляційного розгляду потерпілого та свідків, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_12 , яка показала, що ОСОБА_6 вона не ображала, нецензурною лайкою не висловлювалась, ОСОБА_6 лаялась та вдарила її правою ногою у лівий бік, через що вона вдарилась правим стегном об стіл на касовій зоні;
- показами свідка ОСОБА_16 , яка працює продавцем-консультантом у магазині «Єва» разом з потерпілою та була свідком як ОСОБА_6 ударила ОСОБА_12 ногою в бік, і продовжила висловлюватись нецензурною лайкою. Після удару ОСОБА_12 не впала, а по інерції вдарилась боком об стіл, яким саме боком - ОСОБА_16 не пам`ятає.
Надані вище покази обвинуваченої, потерпілою та свідків узгоджуються між собою, зокрема на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 апеляційним судом повторно та безпосередньо досліджені у судовому засіданні письмові докази, а саме:
- висновок спеціаліста судово-медичного експерта №3382 від 07.12.2020, з якого вбачається, що у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді у виді синців правого кульшового суглобу та правого стегна (арк. кр. пр. 13-14);
- висновок експерта №3488е від 14.12.2020, з якого вбачається, що при огляді 07.12.2020 у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: шести синців: на зовнішній поверхні правого стегна на межі верхньої та середньої третини і в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (синці синюшного кольору, з відносно чіткими межами), можливо вказати, що термін їх спричинення становить біля 1-ї доби до моменту огляду, тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано у постанові. Виявлені у неї тілесні ушкодження в області правої нижньої кінцівки, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в зовнішню поверхню правої нижньої кінцівки, тобто і при падінні на тупу тверду поверхню. Виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, послідовність нанесення яких встановити не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Локалізація та характер виявлених у неї тілесних ушкоджень в області правої нижньої кінцівки, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за її участі (арк. кр. пр. 45-47);
- протокол проведення слідчого експерименту від 10.12.2020 з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_12 , яким встановлено, що 07.12.2020 приблизно о 20:30 невстановлена особа, знаходячись у приміщенні магазину «Єва-5» спричинила потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження. ОСОБА_12 знаходилась на своєму робочому місці, коли до неї підійшла невідома жінка та нанесла їй один прямий удар правою ногою в область лівого стегна, від чого потерпіла ОСОБА_12 вдарилась правою стороною тулуба, а саме, правим стегном та правим кульшовим суглобом, об касу (арк. кр. пр. 48-52);
- протокол перегляду відеозапису від 17 грудня 2020 (арк. кр. пр. 70), в ході якого ОСОБА_6 було запропоновано переглянути відеозапис, після якого остання повідомила, що бачить двері магазину, через які входить до нього. Вдягнута у чорні штани, шубу рижого кольору із шарфом, чорну шапку, на обличчі має медичну захисну маску. Проходить через турнікет до торгівельної зали. ОСОБА_6 повідомила, що на відеозаписі бачить себе, вдягнуту у чорні штани, шубу рижого кольору із шарфом, чорну шапку, обличчя не видно. Вона знаходиться в магазині декоративної косметики, направляється в бік каси, де знаходиться касир, та наносить останній удар правою ногою у ліве стегно.;
- відеозаписом, на якому події відповідають подіям у вищезазначеному протоколі.
Оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв`язку з точки зору достатності і допустимості, колегія суддів, враховуючи покази потерпілої та свідків дійшла висновку, що наведені докази є належними і допустимими.
Таким чином, надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у сукупності з вищевикладеними показами допитаних потерпілої та свідків безсумнівно доводять вину обвинуваченої ОСОБА_6 , а тому її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричинені легкого тілесного ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки,
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.125 КК України при ухваленні нового вироку, апеляційний суд, керуючись вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштована.
Відповідно до ст.ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Також апеляційний суд вважає за необхідне питання щодо речових доказів по даному кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним скасувати виправдувальний вирок суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною за ч.1 ст.125 КК України, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурор Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватою в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 17.12.2020, а саме: диск з відеозаписом від 06.12.2020, наданий ТОВ «РУШ» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4