ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/1531/18

№ 1кп/336/45/2022

23 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Олексієнко С.О.,

за участю прокурора Безуглого Д.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника обвинуваченого адвоката Штенгелова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжі, є громадянином України, не працевлаштованого, неодруженого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується у вчинені умисних злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин при наступних обставинах.

ОСОБА_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-2364 від 07.12.2017, з метою збуту, а також незаконний збут вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконно придбав у невстановлених в ході досудового розслідування осіб по вулиці Автодорожній в місті Запоріжжі особливо небезпечний наркотичний засіб з метою збуту та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого 30.11.2017 приблизно о 13 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевіз до стоянки для автомобілів, розташованої біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_7» за адресою: АДРЕСА_2, знаходячись в салоні вказаного автомобіля незаконно збув за грошові кошти в сумі 200 гривень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приймав участь у проведенні оперативної закупівлі, два поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-2364 від 07.12.2017 являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса яких в перерахунку на суху речовину склала 0,668 г та 0,162 г, загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину склала 1,280 г, який в подальшому ОСОБА_2 видав співробітникам поліції.

Вказані дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Також, ОСОБА_1 маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №7-2540 від 22.12.2017, з метою збуту, а також незаконний збут вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи повторно, незаконно придбав, у невстановлених в ході досудового розслідування осіб по вулиці Автодорожній в м. Запоріжжі особливо небезпечний наркотичний засіб з метою збуту та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, 21.12.2017 приблизно об 11 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевіз до приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_7» за адресою: АДРЕСА_2, де незаконно збув за грошові кошти в сумі 300 гривень ОСОБА_2 , який приймав участь у проведенні оперативної закупівлі, три поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка за висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №7-2540 від 22.12.2017 являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса яких в перерахунку на суху речовину склала 0,3610 г, 0,3841 г та 0,3923 г. Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину склала 1,1374 г, який у подальшому ОСОБА_2 видав співробітникам поліції.

Вказані дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, суть його захисту полягала у тому, що він не причетний до вчинення інкримінованих йому злочинів. Зокрема обвинувачений пояснив, що приблизно з серпня 2017 року магазин «ІНФОРМАЦІЯ_7», за адресою: АДРЕСА_2 , де він працював, став відвідувати чоловік, який називав себе ОСОБА_3 . Під час відвідування магазину ОСОБА_4 подекуди допомагав ОСОБА_1 по роботі. Крім того, ОСОБА_4 розповідав про своє важке життя та пристрасть до наркотиків. Під час однієї з таких розмов у жовтні 2017 року ОСОБА_4 запитав ОСОБА_1 , чи не може він придбати для нього наркотичний засіб - метадон, але позитивної відповіді не отримав. Зі спливом часу, в середині листопада 2017 року ОСОБА_4 знову завітав до магазину, повідомив, що йому зле та попросив обвинуваченого придбати для нього наркотичний засіб - марихуану - у чоловіка на ім`я ОСОБА_5 , який ОСОБА_4 особисто марихуану вже не продає, через наявний між ними конфлікт, бо ОСОБА_5 його обвішував, а ОСОБА_4 йому на це зауважив. Обвинувачений врешті погодився та за проханням ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 , щоб придбати для останнього марихуану. Таким чином ОСОБА_1 виїхав до ОСОБА_5 та придбав у нього для ОСОБА_4 за власні кошти в сумі 200 гривень вказаний наркотичний засіб у двох згортках, які й передав ОСОБА_4 , а останній, в свою чергу, повернув обвинуваченому витрачені обвинуваченим 200 гривень. Після цього, 21 грудня 2017 року, ОСОБА_4 знову звернувся до ОСОБА_1 з аналогічним проханням, на що знову у вказаний спосіб обвинувачений придбав для нього три згортки марихуани. Таким чином, ОСОБА_1 повідомив суду, що двічі придбав на прохання ОСОБА_4 у ОСОБА_5 наркотичний засіб - марихуану та виключно для ОСОБА_4 , через його наполегливі прохання про допомогу. Обвинувачений вважає, що кримінальне провадження відносно нього, було порушено у зв`язку з намаганням працівників поліції збільшити результати в роботі з боротьби з незаконним обігом наркотиків.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище злочинів, виходячи з наступного.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки її провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 р. та рішенні Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обгрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинення інкримінованих йому злочинів, сторона обвинувачення посилалася на безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання свідків, висновки експертів, документи, зокрема протоколи проведених слідчих та процесуальних дій, протоколи проведених негласних слідчих (розшукових) дій,

Так, із заяви про вчинення кримінального правопорушення від 4 жовтня 2017 року вбачається, що слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бєліч Тарас Володимирович о 16 годині 20 хвилині з дотриманням вимог статей 60, 104, 214 КПК України прийняв усну заяву від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_3 . Так, із вказаної заяви слідує, що ОСОБА_6 заявив: 1. Обставини події (дата, час місце) - 04.10.2017 о 16:20 до Шевченківського ВП звернувся ОСОБА_6 , якому відомо, що на території Шевченківського району міста Запоріжжя хлопець на ім`я ОСОБА_7 збуває наркотичний засіб - марихуану. В графах заяви про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, за якими прикметами - міститься закреслення, як і в інших графах.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування - 04.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003675 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, фабула: «04.10.2017 року о 16.20 до Шевченківського ВП звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому відомо що на території Шевченківського району міста Запоріжжя, чоловік на ім`я ОСОБА_7 збуває наркотичний засіб - марихуану.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомив суду, що ОСОБА_1 він не знає та не впізнає. Якось, два роки тому, його запросили до Шевченківського відділу поліції бути понятим - подивитись на гроші, які видавалися. При цьому, була присутня й особа, якій видавали гроші, а також близько п`яти осіб працівників поліції. Того дня свідок приймав участь лише в огляді грошових коштів. Це були грошові кошти в сумі 200 гривень купюрами по 50 гривень. Особи, які видавали грошові кошти, йому не були відомі, нікого з них свідок не знає і вже не пам`ятає. Пам`ятає, що у особи, яку оглядали, був мобільний телефон. Цього чоловіка він бачив вперше, потім він його бачив ще раз, коли чоловік повідомив, що придбав наркотичну речовину, після чого видав чорний пакет. Особу, у якої він його придбав, чоловік не називав. Свідок також додав, що раніше, по інших справах, його двічі залучали до документування злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків.

Свідок ОСОБА_9 , 1981 року народження, повідомив суду, що під час прогулянки по Шевченківському району м. Запоріжжя працівники поліції його запросили до службового кабінету, в якому на той час проводився огляд грошових коштів. В кабінеті перебував чоловік - закупний. Після вручення закупному грошових коштів, вони на легковому автомобілі, марки якого свідок не пам`ятає, поїхали по району до кафе, де свідок бачив, як закупний зайшов у приміщення кафе. Після цього якась людина вийшла з кафе до автомобіля, щось там робила, потім зайшла до кафе. Через деякий час закупний вийшов з кафе і повідомив, що купив марихуану, після чого вони зайшли в кафе і знайшли там гроші. Також свідок додав, що це було у грудні 2017 року, самої закупки він не бачив, о котрій годині він був запрошений до відділу поліції, не пам`ятає, чи були видані добровільно гроші, що знайшли у кафе працівники поліції, свідок не пам`ятає.

30.11.2017 року в період часу з 12-30 год. до 12-35 год. слідчим Бєліч Т.В. у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був проведений огляд грошових коштів, переданих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 200 гривень для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_1 , наступними купюрами:

- купюра номіналом 50 гривень серія УЕ 4179787,2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія ТС 2631677, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія КЧ 0202160, 2011 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія УГ 4593285,2014 року випуску;

про що був складений протокол огляду з фототаблицею (а.с.24, 26, т.1).

Крім того, 30.11.2017 року в період часу з 12-36 год. до 12-40 год. слідчим Бєлічем Т.В. у присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 був проведений огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час чого було встановлено, що на момент огляду останній одягнений: шапка чорного кольору, куртка сірого кольору (марку не встановлено), брюки темно-коричневого кольору, черевики коричневого кольору. Також при ньому була чоловіча сумка чорного кольору. В сумці чорного кольору виявили грошові кошти у розмірі 200 гривень наступними купюрами:

- купюра номіналом 50 гривень серія УЕ 4179787, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія ТС 2631677, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія КЧ 0202160, 2011 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія УГ 4593285, 2014 року випуску.

У лівій кишені куртки знаходився мобільний телефон «Nomi» в корпусі сіро-чорного кольору, імей: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із сім-карткою «Лайф» № НОМЕР_4 , про що був складений протокол огляду (а.с.25 т.1).

Протоколом огляду місця події від 30.11.2017 року в період часу з 13-50 год. до 14-05 год. слідчим Бєлічем Т.В. у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зафіксовано, що місцем проведення огляду являється службове приміщення № 25 СВ Шевченківського ВП, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 31, де ОСОБА_2 добровільно видав із правої кишені куртки два целофанові згортки з речовиною сіро-зеленого кольору, які були поміщені до паперового конверту, що був опечатаний біркою (а.с. 27-29 т.1).

На підставі постанови слідчого Бєліча Т.В. від 01.12.2017 року було призначено судову хімічну експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які 30.11.2017 року були добровільно видані ОСОБА_2 (а.с.32, т.1).

Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-2364 від 07.12.2017 року встановлено, що надана на дослідження речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 0,714 г та 0,640 г є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 0,668 г та 0,612 г відповідно. Загальна маса канабіс в перерахунку на суху речовину склала 1,280 г. (а.с. 35-38 т.1).

21.12.2017 року в період часу з 11-00 год. до 11-05 год. слідчим Бєлічем Т.В. у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 був проведений огляд грошових коштів, переданих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 300 гривень для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_1 , наступними купюрами:

- купюра номіналом 50 гривень серія СЕ 2088493, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СУ 5752377, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СН 3811878, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СЖ 8461201, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СД 8679843, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія ТГ 2197698, 2014 року випуску;

про що був складений протокол огляду з фототаблицею (а.с.39, 41, 42, т.1).

21.12.2017 року в період часу з 11-06 год. до 11-10 год. слідчим Бєлічем Т.В. у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 був проведений огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час чого було встановлено, що на момент огляду останній одягнений: шапка чорного кольору, куртка сірого кольору (марку не встановлено), брюки темно-коричневого кольору, черевики коричневого кольору. Також при ньому була чоловіча сумка чорного кольору. В сумці чорного кольору виявили грошові кошти у розмірі 300 гривень наступними купюрами:

- купюра номіналом 50 гривень серія СЕ 2088493, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СУ 5752377, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СН 3811878, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СЖ 8461201, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СД 8679843, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія ТГ 2197698, 2014 року випуску.

У лівій кишені куртки знаходився мобільний телефон «Nomi» в корпусі сіро-чорного кольору, імей: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із сім-картою «Лайф» № НОМЕР_4 , про що був складений протокол огляду (а.с.40 т.1).

З протоколу затримання особи від 21 грудня 2017 року вбачається, що об 11 годині 40 хвилин було затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 19 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку нежилого приміщення А-3, інвентарний 10071, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, що на праві приватної власності належить приватному акціонерному товариству «Автотранспортне підприємство «Таврія».

Відповідно до протоколу обшуку від 21.12.2017 року в період часу з 17-13 год. до 13-25 год. слідчим Бєлічем Т.В. у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 був проведений обшук в нежитловому приміщенні А-3, в ході якого було виявлено грошові кошти в сумі 300 гривень, які добровільно видав ОСОБА_1 купюрами номіналом по 50 гривень: СЕ 2088493, СУ 5752377, СД 8679843, ТГ 2197698, СЖ 8461201, СН 3811878. Дані грошові кошти було поміщено до паперового конверту, що був опечатаний біркою (а.с. 47-55 т.1).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року було задоволено клопотання слідчого Бєліча Т.В. на проведення обшуку транспортного засобу, а саме: автомобіля ЗАЗ-110307 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .

За протоколом обшуку від 21.12.2017 року того ж дня в період часу з 13 години 50 хвилин до 14 години 21.12.2017 року було проведено обшук автомобіля ЗАЗ-110307, НОМЕР_1 , в ході якого нічого знайдено та вилучено не було.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого Бєліча Т.В. на проведення обшуку житла - будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_14 .

Відповідно до протоколу обшуку від 21.12.2017 року того ж дня в період часу з 14 години 20 хвилин до 14 годину 40 хвилин було проведено обшук у житловому приміщенні буд. АДРЕСА_1 , в ході якого наркотичних засобів та інших предметів, обіг яких заборонено не виявлено, нічого не вилучалося.

За заявою на ім`я старшого слідчого Шевченківського ВП ОСОБА_15 . ОСОБА_2 просив зафіксувати факт добровільної видачі наркотичних засобів - марихуани у 3-х поліетиленових згортках, які він придбав у хлопця на ім`я ОСОБА_16 (а.с. 77 т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця подій від 21.12.2017 року в період часу з 11-50 год. до 12-00 год. слідчим ОСОБА_15. у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 встановлено, що об`єктом огляду місця події є ділянка місцевості, розташована на перехресті вул. Виробничої та вул. Карпенок-Карого в м. Запоріжжя, де ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 добровільно видав працівникам поліції три поліетиленові пакети, в яких знаходилась речовина рослинного походження, за поясненнями останнього - наркотичний засіб (маріхуана), яку він придбав у хлопця на ім`я ОСОБА_16 за 300 гривень, знаходячись в приміщенні магазину по АДРЕСА_2 (а.с. 78-82 т.1).

На підставі постанови слідчого від 21.12.2017 року було призначено судову хімічну експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які 21.12.2017 року були добровільно видані ОСОБА_2 співробітникам поліції (а.с.84, т.1).

Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-2540 від 22.12.2017 року встановлено, що надані на експертизу сухі речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склали відповідно 0,3610 г, 0,3841 г та 0,3923 г (а.с. 87-92 т.1).

Постановою слідчого від 20.03.2018 року визнано речовими доказами - грошові кошти загальною сумою 300 гривень, які були вилучені в ході проведення обшуку приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_7», за адресою: АДРЕСА_2, де працює ОСОБА_1 , а саме:

- купюра номіналом 50 гривень серія СЕ 2088493, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СУ 5752377, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СН 3811878, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СЖ 8461201, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія СД 8679843, 2014 року випуску;

- купюра номіналом 50 гривень серія ТГ 2197698, 2014 року випуску;

що були передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Запорізькій області (а.с.57-58, т.1).

Постановою слідчого від 20.03.2018 року визнано речовими доказами - спеціальний пакет №0008931, до якого упаковано спеціальний пакет №2753363, у якому згідно пояснювального запису знаходиться речовина рослинного походження; спеціальний пакет №3842745, у якому згідно пояснювального запису знаходиться речовина рослинного походження; спеціальний пакет№3923322, у якому згідно пояснювального запису знаходяться рослинні речовини у трьох полімерних згортках, що передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Запорізькій області (а.с.93-94, т.1).

Постановою прокурора Безуглого Д.В. про проведення контролю за вчиненням злочину від 28.11.2017 року вирішено провести з 28.11.2017 року до 13.12.2017 року оперативну закупку наркотичних засобів у ОСОБА_1 з відкритим фіксуванням, без затримання, з втратою грошових коштів, з дорученням такої процесуальної дії групі слідчих СВ Шевченківського ДВП ГУНП в Запорізькій області або за їх дорученням уповноваженим особам (а.с.121, т.1).

Постановою прокурора Безуглого Д.В. про проведення контролю за вчиненням злочину від 19.12.2017 року вирішено провести з 19.12.2017 року до 24.12.2017 року оперативну закупку наркотичних засобів у ОСОБА_1 з відкритим фіксуванням, із затриманням, без втрати грошових коштів, з дорученням такої процесуальної дії групі слідчих СВ Шевченківського ДВП ГУНП в Запорізькій області або за їх дорученням уповноваженим особам (а.с.122, т.1).

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 року за результатами розгляду клопотанням про дозвіл на аудіо-, відео контроль особи від 21.11.2017 року було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії з втручанням у приватне спілкування: аудіо-, відеоконтроль особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 30 днів.

За протоколом про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи із застосуванням оперативно-технічних засобів фіксації інформації від 14.12.2017 року, проведеного, як зазначено, на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області 10/7015т від 02.11.2017р), було проведено аудіо-, відеоконтроль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та зафіксовано, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходячись біля приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, збув за грошові кошти в сумі 200 гривень ОСОБА_2 два целофанові згортки з речовиною рослинного походження, при цьому останній пояснив, що це - канабіс (а.с. 97-98, т.1).

За протоколом про результати аудіо-, відео контролю особи від 14.12.2017 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , збув ОСОБА_2 два целофанові згортки з речовиною рослинного походження, при цьому останній пояснив що це - канабіс.

За протоколом про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи із застосуванням оперативно-технічних засобів фіксації інформації від 27.12.2017 року, проведеного, як зазначено на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області 10/7015т від 02.11.2017р., було проведено аудіо-, відеоконтроль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адерсою: АДРЕСА_1 , та зафіксовано, що ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_7», який розташований за адресою: АДРЕСА_2, незаконно збув за грошові кошти в сумі 300 гривень ОСОБА_2 три поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору (а.с. 100-101, т.1).

До вказаних протоколів про результати аудіо-відео контролю особи від 14.12.2017 року та від 27.12.2017 року були додані відповідні відеозаписи на дисках для лазерних систем зчитування DVD-R 120 min/4/7 Gb N96т та DVD-R 120 min/4/7 Gb N97т відповідно, які також були предметом дослідження судом.

За протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2017 року - ОСОБА_1 , знаходячись біля приміщення за адресою: АДРЕСА_2, збув за грошові кошти у сумі 200 гривень ОСОБА_2 два целофанофиз згортки з речовиною рослинного походження, при цьому останній пояснив, що це - канабіс (а.с. 96, т.1).

Крім того, за протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 22.12.2017 року - 21 грудня 2017 року близько 13-15 год. ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_7» за адресою: АДРЕСА_2, незаконно збув за грошові кошти у сумі 300 гривень ОСОБА_2 три поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору (а.с. 99, т.1).

Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачяться на її користь.

Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п.18 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На виконання вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 86 КПК України встановлює, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов наступних висновків.

Особливістю даного кримінального провадження виявилися обставини його відкриття, що напряму впливає на вирішення питання про допустимість всіх зібраних доказів.

Так, згідно з витягом Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) дане провадження за №0003675 було відкрито 04.10.2017 року, підставою для чого слугувало складання протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, з якого вбачається, що на території Шевченківського району міста Запоріжжя хлопець на ім`я ОСОБА_7 збуває наркотичний засіб - марихуану. У подальшому до ЄРДР 21.12.2017 року за №0004791 були внесені відомості за фактом продажу ОСОБА_2 трьох поліетиленових згортків з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору. Разом з тим, є вочевидь безпідставним, а відтак і явно незаконним відкриття 04 жовтня 2017 року кримінального провадження у ЄРДР за №0003675 за подіями, які мали місце лише 30 листопада 2017 року, тобто за два місяці до вчинення. Логічного пояснення такої невідповідності даних ЄРДР матеріалам провадження сторона обвинувачення не навела.

Судом встановлено, що дійсно, поданий стороною захисту та досліджений судом протокол прийняття заяви про протиправну діяльність невідомої особи на ім`я ОСОБА_7 , який збуває наркотики, міг би розглядатися належним приводом для відкриття кримінального провадження в принципі. Однак, цей протокол не містить даних, які стосувалися б ОСОБА_1 , і у витязі з ЄРДР за № 0003675 є посилання на зовсім інші обставини, як підставу для відкриття провадження, аніж у заяві.

Жодних документів, де б зазначалися відомості про ОСОБА_1 , як на підставу початку досудового розслідування, суду не надано.

Отже, судом встановлено, що орган досудового розслідування 4 жовтня 2017 року безпідставно відкрив кримінальне провадження у ЄРДР за № 0003675 за подіями 30 листопада 2017 року, і при цьому, даних про належне відкриття у ЄРДР кримінального провадження за подіями 30 листопада 2017 року немає.

Враховуючи викладене, суд в порядку ч. 2 ст. 89 КПК України з підстав, передбачених ч. 1 ст. 86 та ч. 3 ч. ст. 214 КПК України, визнає очевидно недопустимими доказами всі дані, які були встановлені (одержані) органом досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР № 0003675, оскільки в порушення правил ч. ч.1 та 3 ст.214 КПК України до ЄРДР під вказаним номером були внесені відомості про події, які не настали і не могли настати у часі на момент внесення відомостей про них, а тому досудове розслідування в межах даного провадження здійснювалось без внесення до ЄРДР відомостей, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є неприпустимим (ч. 3 ч. ст. 214 КПК України), а тому - істотним порушенням порядку, встановленого КПК України.

Таким чином, суд за вимогами ч. 2 ст. 86 КПК України не вправі використовувати зібрані органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні докази, в т.ч. й вилучені як речові докази предмети та сліди (відомості), що вони містять на собі, при поставленні обвинувального вироку, як і не вправі посилатися на них в рахунок підтвердження висунутого обвинувачення, бо такі докази є недопустимими, оскільки отримані з істотним порушенням порядку, встановленого КПК України.

Щодо факту збуту наркотичного засобу 30 листопада 2017 року слід зазначити наступне.

Окрім того, що всі подані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_1 за даним епізодом (матеріали негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД), протокол огляду грошових коштів від 30.11.2017 року, протокол огляду ОСОБА_2 від 30.11.2017 року, протокол огляду місця події від 30.11.2017 року, висновок експерта № 7-2364 від 07 грудня 2017 року), вже визнані судом недопустимими через їх збирання в межах незаконно відкритого кримінального провадження у ЄРДР за №0003675, суд додатково звертає увагу і на те, що даних про належне окреме відкриття провадження за фактом подій 30 листопада 2017 року також немає, а здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення не допускається (ч. 3 ст. 214 КПК України).

Щодо факту збуту наркотичного засобу 21 грудня 2017 року слід зазначити наступне.

Знов-таки, окрім того, що всі подані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_1 за даним епізодом (матеріали НСРД, протоколи огляду та вручення грошових коштів та огляду ОСОБА_2 , протокол огляду місця пригоди від 21.12.2017 року та висновок експерта № 7-2540 від 22.12.2017 року) вже визнані судом недопустимими через їх збирання в межах незаконно відкритого кримінального провадження у ЄРДР за № 0003675, суд зауважує, що доказів, які могли б бути зібрані в межах кримінального провадження у ЄРДР за № 0004791, суду сторонами не надавалися.

З протоколу затримання від 21 грудня 2017 року, під час якого мав місце особистий обшук обвинуваченого, слідує, що вказана слідча дія, результати якої не оспорювалися сторонами, виявилася неінформативною.

Крім того, суду не подано даних, які могли б вказати хоча б на мінімальному рівні наявність підозри, тобто про якусь ймовірну причетність обвинуваченого ОСОБА_1 до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, станом на час прийняття рішення про відкриття щодо нього кримінального провадження за № 0003675. Первинні матеріали, на підставі яких приймалося рішення про відкриття даного кримінального провадження за ст. 307 КК України, не можуть розглядатися як докази винуватості ОСОБА_1 , оскільки вони збиралися до початку досудового розслідування, та й більш того - їх відсутність вимагає від суду підвищити поріг доведеності умислу обвинуваченої особи на збут вказаних засобів та встановлення відсутності стосовно неї, з цього приводу, акцентованих провокацій з боку правоохоронних органів, тим більше за наявності зауважень з цього приводу від сторони захисту.

Натомість, сторона обвинувачення допит у судовому засіданні легендованої особи (агента) ОСОБА_2 для надання останнім показань не забезпечила, а дефект доказової бази не дозволяє усунути сумніви з приводу можливої провокації, що у такому випадку суд тлумачить виключно на користь обвинуваченого, оскільки відсутність ознак провокації під час здійснення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі наркотичного засобу чи психотропної речовини повинна бути підтверджена стороною обвинувачення (постанова ВС від 01 липня 2020 року, справа № 643/10749/14-к, джерело: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/90202735; постанова у справі "Худобін проти Російської Федерації" (Khudobin v. Russia); постанова у справі "Ваньян проти Російської Федерації" (Vanyan v. Russia) від 15 грудня 2005р.; постанова у справі "Веселов та інші проти Російської Федерації" (Veselov and others v. Russia) від 02 жовтня 2012р.).

Судом надано всі можливості стороні обвинувачення на забезпечення допиту свідків, про яких заявлялося прокурором суду ще на початку судового розгляду, проте інших свідків, аніж ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , задля їх допиту судом сторона обвинувачення не забезпечила, як і залегендованої особи, яка діяла під керівництвом правоохоронного органу.

Звертає на себе увагу і те, що всі подані до суду матеріали не містять жодних даних, які могли б вказувати на те, що ОСОБА_1 , хай за будь-яких обставин взагалі придбавав наркотичний засіб - марихуану з метою її подальшого збуту, після чого продовжив зберігати її за місцем свого проживання, а у подальшому нібито, реалізуючи злочинний умисел, направлений на збут вказаної психотропної речовини, 30 листопада 2017 року та 21 грудня 2017 року, в будь-який спосіб домовлявся з ОСОБА_2 про збут цієї речовини.

Придбання певної речовини з метою збуту, завжди передбачає її збереження на майбутнє, але таких даних немає - ані при ОСОБА_1 , ані в належному йому володінні таких речовин виявлено не було. Під час судового засідання, сторона обвинувачення повідомила суду, що фактично залегендованою особою під ім`ям ОСОБА_2 насправді був ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який, як наполягала сторона захисту, була наркозалежною особою, бо зловживала наркотичними засобами. У цьому зв`язку, зважаючи на те що прибуття названого свідка для допиту безпосередньо судом забезпечено стороною обвинувачення не було, ще більше сумнівів породжує фіксація під керівництвом правоохоронних органів обох епізодів обвинувачення за участі однієї й тієї ж особи. При цьому, сумніви участі названої особи в проведенні процесуальних дій породжують й обставини зміни її прізвища: так, у заяві на ім`я старшого слідчого Шевченківського ВП ОСОБА_15 (а.с. 77 т.1), де вже зазначено -« ОСОБА_21 », та у протоколі огляду місця події від 21.12.2017 року - «ОСОБА_21» (а.с.78-82 т.1).

Більш того, відповідно до описової частини дослідження висновку експерта від 22.12 2017 року №7-2540 зазначено, що об`єкти, доставлені на дослідження оперуповноваженим УНП ГУНП в Запорізькій області майором поліції Чуєшковим А.О. упакованими в паперовий конверт зі склеєними клеєвим способом краями. На одній із сторін конверта є пояснювальний напис (рукописний текст, виконаний барвником чорного кольору): «21.12.2017 року м. Запоріжжя, перехрестя вулиця Виробнича та вулиці Карпенка Карого добровільна видача громадянином ОСОБА_2 трьох поліетиленових пакетів з речовиною рослинного походження.

Наявність ознак провокації, а саме спонукання працівниками правоохоронного органу особи до вчинення злочину, на чому наполягала сторона захисту, а сторона обвинувачення - не спростувала, має наслідком недопустимість доказів, отриманих на підставі проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з вказаних причин. (постанова ВС від 06 листопада 2019 року у справі № 748/3070/15-к, джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/85541582, аналогічну позицію Верховний Суд висловив у постанові від 1 грудня 2019 року у справі № 393/446/14-к джерело: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/86468577).

Таким чином всі отримані докази в результаті здійснення оперативних закупок 30.11.2017 року та 21.12.2017 року є недопустимими доказами.

Що стосується обшуку від 21 грудня 2017 року, слід зазначити, що всі подані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_1 за даним епізодом, зокрема протоколи оглядів від 30 листопада 2017 року, висновок експерта № 7-2364 від 7 грудня 2017 року, вже визнані судом недопустимими через їх збирання в межах незаконно відкритого кримінального провадження у ЄРДР за № 0003675, суд знову зауважує, що доказів, які могли б бути зібрані в межах кримінального провадження у ЄРДР за № 0004791, суду сторонами не надавалися.

Під час дослідження протоколів обшуків від 21 грудня 2017 року було встановлено, що дозволи на проведення обшуків органом досудового розслідування були отримані на підставі ухвал слідчого судді про обшук в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 , про обшук в автомобілі ЗАЗ 1103017, про обшук у житловому будинку по АДРЕСА_1 - саме в межах кримінального провадження №0003675, хоча самі такі обшуки були проведені у кримінальному провадженні №0004791, тобто без належних правових підстав, хоча жодних речей, обіг яких обмежений, й не було знайдено.

Суду не заборонено через недопустимість доказу з одних підстав перевірити й інші підстави для прийняття такого рішення, які у даному випадку також виявилися очевидними.

Основною метою обшуку, як слідчої дії, є відшукання певних предметів чи відомостей, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб (ч. 1 ст. 234 КПК України). За змістом п.1 ч.2 ст.87 КПК недопустимим є доказ, отриманий при здійсненні процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Окремою підставою визнання недопустимими доказами протоколів оглядів від 30.11.2017 року та 21.12.2017 року є їх не відповідність вимогам ст.ст. 237, 271 КПК України. Проведення огляду передбачає ст.237 КПК України, відповідно до якої огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При проведенні огляду передбачається вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. п. 5 ст.237 КПК України.

Така слідча дія як ідентифікація та вручення грошових коштів виконується на підставі рішення прокурора у формі постанови, відповідно з посиланням на неї і у відповідності з вимогами ст.ст.223, 271 КПК України. Проведення огляду особи, також не передбачено нормами КПК України, за винятком огляду трупа (ст.238 КПК України) за таких умов, за допомогою такої слідчої дії як огляд, не можливо встановити наявність або відсутність у особи речей і документів. Досліджені в судовому засіданні протоколи огляду таким вимогам не відповідають.

Протоколи оглядів містять відомості про участь в оглядях старшого оперуповноваженого УПН ГУНП в Запорізькій області майора поліції Чуєшкова А.О., проте не містять його підпису в протоколах, а також матеріали провадження не містять доручення слідчого працівнику оперативного підрозділу на виконання слідчих, або негласних слідчих дій, так само і правових підстав для його участі в такому огляді.

Будь-яких фінансових документів, що підтверджують законність походження грошей, які були використані для проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_1 , стороною обвинувачення суду не надано.

Так, згідно ч.1 ст.273 КПК за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби. З цією метою допускається виготовлення та використання спеціально виготовлених речей і документів, створення та використання спеціально утворених підприємств, установ, організацій. Використання заздалегідь ідентифікованих або несправжніх (імітаційних) засобів з іншою метою забороняється.

Крім того, як слушно посилалась сторона захисту, приписами п.6.11 спільного наказу МВС України, СБУ, міндоходів і зборів України, Генеральної прокуратури України №887дск/1384/дск/480/дск від 16.09.2013, зареєстрованого в Мінюсті України 12.10.2013 року за №1776/24308, передбачено, що проведення закупки здійснюється виключно за грошові кошти та з використанням майна, у тому числі імітаційних засобів, органів і підрозділів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

З огляду на відсутність в матеріалах кримінального провадження належних письмових доказів, необхідність доведення стороною обвинувачення у суді походження таких грошових коштів випливає з вказаного міжвідомчого наказу та висновків, що містяться у постанові ККС ВС від 24 січня 2019 року (справа №369/10396/13-к, провадження №51-453км18).

Окремою підставою недопустимості протоколів огляду - також є відсутність повноважень у ОСОБА_20 ( ОСОБА_2 ) на участь в оперативно-розшукових заходах через відсутність відповідних рішень про залучення ОСОБА_20 ( ОСОБА_2 ) до участі в проведенні оперативних закупок.

Матеріали справи не містять постанови про залучення особи (осіб) до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі конфіденційного співробітництва. Також не містять постанови про прийняття рішення про використання під час контролю за вчиненням злочину заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів шляхом огляду та вручення ОСОБА_2 для передачі грошових купюр ОСОБА_1 .

Матеріали справи також не містять відомостей про вручення особі, яка проводила аудіо-відеоконтроль ОСОБА_1 засобів аудіо-відео фіксації, відомостей про первинні носії інформації, що робить неможливим для суду надати оцінку законності та достовірності аудіо-відео записам при контролі за вчиненням злочину, проведеного 30.11.2017 року та 21.12.2017 року.

Отже, під час розгляду кримінального провадження, судом встановлено порушення вимог ч.2, 3 ст.266 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про те які саме технічні засоби застосовувалися під час проведення зазначених НСРД, та на які первинні носії записувалася вказана інформація.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис зафіксованих подій не містить ані дати, ані часу здійснення запису, ані особи яка його здійснює. Зазначені обставини виключають можливість у суду перевірити ці записи на предмет узгодженості таких відомостей з іншими носіями інформації, відповідними протоколами.

Також, на думку суду, не відповідають чинному кримінально-процесуальному законодавству України й постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 28.11.2017 року та 19.12.2017 року через не відповідність їх вимогам ч.2 ст.246 КПК України - відповідно до яких, негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб; п.5 ст.251 КПК України відповідно до якої постанова прокурора про проведення негласної слідчої дії повинна містити відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; та п.7 ст.271 КПК України, рокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 КПК України, зобов`язаний:

1) викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину;

2) зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів.

Відповідно до частини 8 даної статті, вбачається, що якщо при проведенні контролю за вчиненням злочину виникає необхідність тимчасового обмеження Конституційних прав особи, воно має здійснюватися в межах, які допускаються Конституцією України, на підставі рішення слідчого судді згідно з вимогами цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного слід зазначити, що прокурор не дотримався вимог, які закріплені в КПК України.

Так, постанови прокурора не містять даних про неможливість отримання відомостей про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, в інший спосіб, відсутні відомості про особу, якій доручено проводити слідчу дію, а також дозвіл на залучення у відповідності до вимог п.6 ст.246 КПК України інших осіб, а саме ОСОБА_2 , не містять відомостей про обставини, які свідчать про відсутність провокації, про походження грошових коштів, не містять дозволу на тимчасове обмеження Конституційних прав обвинуваченого, в тому числі на негласний аудіо-відео контроль особи, а містять дозвіл лише на відкрите фіксування.

Ухвала слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 02.11.2017 року №10/7017 т. суду не надана, та стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривалася.

Відповідно до положень ч.12 ст.290 КПК, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити ці матеріали як докази у справі.

Згідно зі ст.246 КПК обов`язковим елементом отримання доказів у результаті негласних слідчих (розшукових) дій є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення, який є правовою підставою для цього.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року № 13-37кс18 у справі № 751/7557/15-к, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно НСРД.

Ці документи (процесуальні рішення) виступають правовою підставою для проведення НСРД з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.

Враховуючи, що НСРД проводяться під час досудового розслідування за ініціативою сторони обвинувачення, ця сторона має їх у своєму розпорядженні, зокрема прокурор - процесуальний керівник цього розслідування. Згідно з ч.2 ст.36 КПК України, прокурор має повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування.

Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статей 85, 92, 290 КПК прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами НСРД і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, які викладені у рішеннях ККС ВС від 06.06.2019 (справа №552/2811/15-к, провадженя №51-6425км18), від 21.05.2019 (справа №686/4267/15-к, провадження №51-4336км18).

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення у значній мірі ґрунтується на даних протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Однак ухвала слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області про надання дозволу на застосування зазначених заходів, прокурором стороні захисту на етапі закінчення досудового розслідування надана не була, тобто не була відкрита в порядку ст.290 КПК.

Крім цього, суд не визнає належними доказами відомості, отримані за результатами проведення негласної слідчої дії з втручанням у приватне спілкування: аудіо-відео контроль особи ОСОБА_1 , через те, що постанови на проведення контролю за вчиненням злочину, протоколи аудіо-відео контролю особи слідчим були складені на підставі іншої ухвали слідчого судді Апеляційного суду - наявна в матеріалах справи ухвала слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області має інший реєстраційний номер та дату її постановлення.

Дослідженням у судовому засіданні протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2017 року встановлено його не відповідність вимогам ст.271 КПК України, відповідно до ч.4 якої про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої дії, та ст.252 КПК України, відповідно до ч.3 якої протокол про проведення негласних слідчих дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих дій передаються прокурору.

Якщо припустити, що протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2017 року містить відомості про події 30.11.2017 року, то відповідно повинен був бути складеним не пізніше 01.12.2017 року і разом з додатками переданий прокурору. Зазначеним вимогам протокол не відповідає (складений зі спливом двох тижнів, не містить відомостей про день та час проведення негласної слідчої дії, не містить додатків).

Так само і протокол про результати аудіо- відео контролю особи, що складений 14.12.2017 року, не містить відомостей про дату і час проведення негласної слідчої дії, містить посилання, як на правову підставу проведення негласної слідчої дії, на ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Запорізькій області, яка суду не надавалась та судом не досліджувалась.

Протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 22.12.2017 року також не відповідає вимогам ст.271 КПК України, відповідно до ч.4 якої про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол в присутності такої особи. Протокол містить відомості про відсутність додатків, не містить відомостей про відкрите фіксування, про участь ОСОБА_2 . Окрім того відомості протоколу про збут о 13 годині 15 хвилині 21.12.2017 року ОСОБА_1 наркотичного засобу ОСОБА_2 не узгоджується з обставинами обвинувачення, відповідно до яких зазначені події відбувались об 11 годині 30 хвилині.

Протокол про результати проведення аудіо-відео контролю від 27.12.2017 року також не відповідає вимогам ст.252 КПК України, відповідно до ч.2 якої протокол про проведення негласних слідчих дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих дій передаються прокурору. При цьому, такий протокол складений з пропуском строку в 5 днів, має посилання на ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області, як правову підставу втручання в приватне спілкування №10/7015 від 02.11.2017 року, яка суду не надана, та відповідно судом не досліджувалась, хоча за змістом сам протокол узгоджується з відповідним протоколом проведення контролю за вчиненням злочину, а саме щодо часу збуту речовини рослинного походження - о 13 годині 15 хвилин, але не узгоджується з обставинами пред`явленого обвинувачення.

Щодо досліджених у судовому засіданні наркотичних засобів, слід зауважити наступне.

Суду надані на дослідження наркотичні засоби, які відповідно до висновків експертів є речовиною рослинного походження - марихуаною. Щодо досліджених у судовому засіданні протоколів слідчих (негласних слідчих) дій слід зазначити, що протоколи контролю за вчиненням злочину на твердження прокурора містять відомості про здійснення оперативної закупки ОСОБА_2 у ОСОБА_1 30.11.2017 року, проте в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 14.12.2017 року зазначено, що до протоколу нічого не надається.

Досліджений в судовому засіданні протокол огляду місця події від 30.11.2017 року містить відомості, що місцем проведення огляду являється службове приміщення №25 СВ Шевченківського ВП, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 березня, 31, де ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав з правої кишені куртки два целофанових згортки з речовиною сіро-зеленого кольору, які поміщені до паперового конверту, який оклеєно біркою.

Відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

За таких умов не зрозумілим є подія вилучення у ОСОБА_2 наркотичного засобу протоколом огляду місця події. У разі, якщо це добровільна видача наркотичного засобу, які ОСОБА_2 придбав для власного вживання за власні кошти, то складання протоколу огляду місця події є цілком логічною слідчою дією, і передбачає негайне внесення відомостей до ЄРДР після її проведення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України. Проте матеріали справи не містять відомостей про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за наслідками добровільної видачі наркотичного засобу 30.11.2017 року.

У разі ж отримання ОСОБА_2 наркотичного засобу внаслідок негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину, кабінет слідчого не є місцем пригоди, а тому складання вказаного протоколу огляду місця події є порушенням порядку, передбаченого кримінально-процесуальним Законом України. І в тому, і в іншому випадку суду не надані належні докази походження наркотичного засобу, який був надано для дослідження в судовому засіданні в якості речового доказу.

Так само протокол огляду місця події від 21.12.2017 року, за змістом якого ОСОБА_2 добровільно, за власною письмовою заявою, видав речовину рослинного походження, не містить відомостей про номер кримінального провадження і відповідно не може бути належним доказом походження наркотичного засобу, отриманого в результаті контролю за вчиненням злочину.

Таким чином, суду не надано документального підтвердження отримання наданих суду наркотичних засобів від проведення контролю за вчиненням злочину.

Інших доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_1 прокурором суду надано не було.

Таким чином, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_1 за всіма вказаними епізодами наданими доказами не спростовані, суд кладе їх як достовірні в основу свого вироку, розтлумачуючи усі сумніви на користь обвинуваченого.

Крім того, особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження. Разом з тим, суду не було надано відомостей про повідомлення обвинуваченого про проведені щодо нього негласні слідчі (розшукові) дії, з чого вбачається порушення вимог ст. 253 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Отже, тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Натомість, суд дійшов висновку про те, що причетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, не доведена з дотриманням при цьому принципу "поза розумним сумнівом". Його зміст сформульовано в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України", доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення, що в даному випадку стороною обвинувачення дотримано не було.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п. 54 рішення від 06.12.2007 року в справі «Козинець проти України», та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, які проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечували, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду не доведено те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.

Відтак, ОСОБА_1 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за вказаним обвинуваченням необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Зокрема, долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження диски з відеозаписами, які самі по собі становлять матеріали кримінального провадження, - належить зберігати з матеріалами кримінального провадження, а речі, що вилучені з вільного обігу, підлягають знищенню.

Оскільки судом не ухвалюється обвинувальний вирок, суд не вправі стягувати з обвинуваченого здійснені у кримінальному провадженні процесуальні витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, та виправдати, оскільки не доведено, що кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим.

Речові докази:

- купюру номіналом 50 гривень серія УЕ 4179787,2014 року випуску; купюру номіналом 50 гривень серія ТС 2631677, 2014 року випуску; купюру номіналом 50 гривень серія КЧ 0202160, 2011 року випуску; купюру номіналом 50 гривень серія УГ 4593285,2014 року випуску - звернути в дохід держави.

- спеціальний пакет №0008931, до якого упаковано спеціальний пакет №2753363, у якому згідно пояснювального запису знаходиться речовина рослинного походження; спеціальний пакет №3842745, у якому згідно пояснювального запису знаходиться речовина рослинного походження; спеціальний пакет №3923322, у якому згідно пояснювального запису знаходиться рослинні речовини у трьох полімерних згортках, що передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Запорізькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя П.В. Зарютін