Справа № 755/4626/17
Провадження №1-кп/755/500/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0017821 за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, українеця, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 1, ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 29.12.2016 приблизно о 21 год.30 хв. привів після прогулянки свою малолітню дитину до колишньої дружини ОСОБА_12 , за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився ОСОБА_13 , який проживає разом з ОСОБА_12 .. В загальному коридорі вищевказаної квартири між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, який перейшов у бійку.

В ході бійки ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_13 , дістав зі своєї кишені предмет, схожий на ніж та керуючись мотивом ревнощів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_13 , умисно заподіяв останньому колото-різані рани грудної клітини.

Тим самим, ОСОБА_11 виконав всі дії, які вважав за необхідне для до ведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме тим, що ОСОБА_12 здійняла галас від чого ОСОБА_11 припинив свої незаконні дії.

Після чого ОСОБА_11 був затриманий працівниками поліції на місці злочину.

Згідно висновку СМЕ № 292/Е від 23.02.17-17.03.17 при судово-медичній експертизі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент первинно відомого звернення за медичною допомогою 29.12.2016 о 21 год. 30 хв. у нього мали місце наступні тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення: рана розташована на задній поверхні грудної клітки в проекції 5 ребра - на 6,2 см вправо від серединної лінії (при первинному огляді розмірами 1,5x1,5 см), від якої в напрямку ззаду-наперед та справа-наліво відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, товщу м`язів грудної клітки, проникає в плевральну порожнину з розвитком правобічного гемопневмотораксу (наявності з плевральній порожнині повітря та крові), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження;

б) непроникаючі колото-різані поранення, які відносяться до легких тілесних ушкоджень -

1. рана на задній поверхні грудної клітки в проекції 11-го ребра на 2 см справо від серединної лінії (при первинному огляді розмірами 1,5x0,5 см), від якої в напрямку ззаду-наперед, справа-наліво та знизу-вгору відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину та сліпо губиться в товщі м`язів грудної клітки,

2. рана в проекції нижнього краю кута нижньої щелепи справа, від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру та сліпо |закінчується в підшкірно-жировій клітковині на глибині 1 см,

3. рана на задньо-боковій поверхні шиї зліва в середній третині (при первинному огляді розмірами 1,5x0,5 см), від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру та сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині на глибині 0,5 см;

в) різана рана на задньо-бокових поверхнях правої гомілки в нижній третині (на 10,5 см вгору від підошовної поверхні), від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи гомілки, з повним пересіченням ахілового сухожилку, що потребувало проведення його пластики, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

г) різані рани, які відносяться до легких тілесних ушкоджень -

1. на верхній повіці лівого ока - на 0,7 см донизу від нижнього краю тіла брови,

2. в лівій виличній ділянці - на 3,5 см вліво від серединної лінії та на 3,5 см донизу від ока,

3. на долонній поверхні середньої фаланги 5 пальця лівої кисті,

4. на тильній поверхні правої кисті від ділянки між п`ясно - фаланговими суглобами 2 та 3 пальців з переходом в проекції 3 п`ясної кістки та на тильну поверхню променево-зап`ясного суглобу,

5. на долонній поверхні правої кисті в проекції середньої третини 2 п`ясної кістки,

6. на тильній поверхні правої кисті в проксимальній третині 1-го міжпальцевого проміжку,

7. на тильній поверхні правої кисті в дистальній третині 1-го міжпальцевого проміжку,

8. на долонно-боковій поверхні п`ясно-фалангового суглобу 2 пальця правої

9. в проекції п`ясно-фалангового суглобу 4 пальця правої кисті;

д) закрита травма лицевого скелету у вигляді синця - на повіках обох очей; саден на обличчі (без зазначення їх точної локалізації та кількості); переломів - кісток носа, комірок решітчастого лабіринту, латеральної стінки правої гайморової пазухи та медіальної стінки лівої гайморової пазухи.

Характер та морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини подїї дозволяють стверджувати про те, що: вказані в підпунктах а)-г) даних «Підсумків» тілесні ушкодження утворилися внаслідок 14 (чотирнадцятикратної) дії гострого (гострих) предмету (предметів), якому (яким) притаманні колюче-ріжучі властивості; ушкодження, зазначені в підпункті д) «Підсумків» утворилися внаслідок дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не і зобразились; за строком виникнення всіх виявлених тілесних ушкоджень - були спричинені до 21 год. 30 хв. 29.12.2016.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме - закінчений замах на умисне вбивство.

Разом з тим, колегією суддів, визнано доведеним, що ОСОБА_11 , знаходячись в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 , які виникли внаслідок ревнощів до своєї колишньої дружини, за допомогою ножа умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_11 , спричинив ОСОБА_13 , тілесні ушкодження у вигляді інфікованих колото-різаних ран, які згідно висновку експерта № 292/Е відносяться до середніх та легких тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, заперечуючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 .

Показав, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить його тещі, в якій він проживав понад 10 років разом з колишньою дружиною. Від сина дізнався, що ОСОБА_13 приділяє увагу його колишній дружині та був засмучений даною ситуацією, оскільки свідком цих відносин був їх син. Ця обставина погіршила його стосунки з колишньою дружиною. 29.12.2016 року прийшов до квартири, де раніше проживав, так як хотів побачити своїх дітей. Перед цим він з ОСОБА_14 ходили до супермаркету, гуляли на березі р. Дніпро. Коли залишився з сином наодинці, син повідомив, що з ними продовжує жити ОСОБА_13 , хоч перед цим дружина запевняла, що останній більше з ними не проживає та переїхав. Коли у дружини поцікавився, чому вона йому збрехала, що не проживає з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 рознервувалась та почала бити їх спільного з ОСОБА_11 сина по голові. Він намагався її заспокоювати, однак по дорозі додому вона продовжила бити сина по голові, оскільки той сказав ОСОБА_11 зайвого. Прийшовши до квартири близько о 21 год., ОСОБА_14 була знервованою, намагалася зв`язатися з ОСОБА_13 . Син віддав ключі від квартири ОСОБА_11 та попросив його закрити двері аби до квартири не міг зайти ОСОБА_13 . В цей час син повідомив ОСОБА_11 , що прийшов ОСОБА_13 та просив його не пускати до квартири. При цьому ОСОБА_13 смикав двері квартири на кричати. ОСОБА_11 відправив дітей до матері на кухню аби ті не травмувались, а сам вирішив вийти до ОСОБА_13 в коридор. Крізь двері він намагався дізнатися у ОСОБА_13 навіщо він це робить, однак у відповідь почув нецензурну лайку. ОСОБА_11 взявши сумку ОСОБА_13 , яка знаходилась в квартирі викинув її за межі , на що ОСОБА_13 зухвало наполягав аби ОСОБА_11 підійшов до нього, тримав двері та не давав їх закрити. Смикнувши двері ОСОБА_13 їх відкрив та наніс удар ОСОБА_11 в коліно, після чого кинув ніж та зачинив двері квартири. На що ОСОБА_11 обурився та запитав у ОСОБА_13 : «Що ти робиш?». В подальшому ОСОБА_13 накинувся на ОСОБА_11 та штовхнув, після чого продовжив наносити удари, коли ОСОБА_11 був в сидячому положенні. З метою оборони він узяв ніж, який приніс ОСОБА_16 та порізав останньому ногу в районі п`ятки. В цей час ОСОБА_13 намагався відібрати ніж, однак ОСОБА_11 його не віддав та в процесі боротьби зачепив ножем руки, обличчя ОСОБА_13 та наніс удар в спину. Зазначив, що не хотів його вбивати. ОСОБА_11 повідомив, що оскільки його руки були в крові ОСОБА_13 вибив ніж, а ОСОБА_11 відштовхнув ножа до шафи, яка стояла в коридорі та заскочив до квартири, залишивши ОСОБА_13 з ножем у загальному коридорі. Потім ОСОБА_13 пішов сходами до низу, а сусід на ім`я ОСОБА_17 викликав поліцію.

Поранення ОСОБА_11 , які наніс йому ОСОБА_13 ніхто не зафіксував, в ІТТ порадили прийняти душ та дали зеленку, зазначив, що навіть штани в нього були порізані. Показав, що за місяць до цих подій у нього з ОСОБА_13 була бійка, оскільки він прийшов побачити дітей. При цьому ОСОБА_13 вдарив його сокирою по голові, однак він не звертався до поліції. Після того, як ОСОБА_11 було поміщено до СІЗО, колишня дружина, разом із ОСОБА_13 забрали його заробітну плату, за місцем роботи ОСОБА_11 .

Доказами, які підтверджують встановлені судом обставини, є покази потерпілого, свідка, висновки судово-медичної експертизи, та іншими матеріалами отриманими в судовому засіданні, а саме.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_18 - її колишній чоловік, з яким вони перебували в шлюбі з 2013 року по 2016 рік, неприязних стосунків у них немає, є борги по аліментах. Ввечері 29 грудня 2016 року ОСОБА_18 прийшов до неї на роботу - до дитячого садка, де перебували їх двоє спільних дітей. Забрав дітей та пішов до квартири ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 , де в двокімнатній квартирі вона проживає з дітьми в одній кімнаті, а потерпілий ОСОБА_13 в іншій, як квартирант. Після того, як до квартири зайшов потерпілий ОСОБА_13 , відкривши її власними ключами, обвинувачений ОСОБА_11 почав його виганяти, викидати з кімнати речі, супроводжуючи це нецензурною лайкою. Виштовхуючи ОСОБА_13 , вони з обвинуваченим ОСОБА_11 опинилися в загальному коридорі, де розпочалася бійка, яку розпочав ОСОБА_11 . Потім обвинувачений та потерпілий впали, і бійка продовжувалася на підлозі. ОСОБА_13 лежав, а ОСОБА_11 сидячи на ньому наносив удари ножем по спині, близько п`яти ударів. Після чого обвинувачений ОСОБА_11 в крові зайшов до квартири, без ножа, де були його речі, умився, переодягнувся в коридорі, та сказав, що ніж був не його, а ОСОБА_13 . Вона не пам`ятає чи було щось у руках потерпілого ОСОБА_13 , однак пам`ятає, що до цього ОСОБА_11 тримав руки в кишені куртки. Сусіди викликали поліцію. Причиною конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , як припускає ОСОБА_15 могли бути ревнощі, тому що такі конфлікти виникали вже не вперше, а декілька разів переходили в бійку. Потерпілого ОСОБА_13 забрала швидка допомога з першого поверху.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що знає обвинуваченого з 2014-2015 року, оскільки вони разом працювали та інколи разом випивали, наразі ніяких відносин з ним не має. ОСОБА_13 разом з обвинуваченим ОСОБА_11 та його колишньою дружиною ОСОБА_15 проживали разом в квартирі, з якої обвинувачений пішов, за місяць до подій, які сталися. З ОСОБА_15 у нього були особисті відносини були коханцями, близько півроку, після того як пішов ОСОБА_11 .

Ввечері того дня 29.12.2016 року, коли відбувся конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_11 , зателефонувала ОСОБА_15 , та сказала, що біля дитячого садка, де вона працює, під вікнами ходить ОСОБА_11 та лякає дітей, на прохання передати йому трубку ОСОБА_11 відповів нецензурними словами та зламав телефон. Прийшовши до квартири в якій проживав разом з ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 , побачив, що нікого немає, ОСОБА_13 пішов на пошуки ОСОБА_15 , оскільки ОСОБА_11 «проблемний громадянин». Прийшовши до дитячого садка, та не знайшовши ОСОБА_15 з дітьми, ОСОБА_13 повернувся до квартири, яку відкрив власними ключами. ОСОБА_11 вдарив по вхідних дверях, після чого одразу напав з ножем, при цьому нічого не говорив. Перший удар припав в обличчя, потім коли ОСОБА_11 почав бити ОСОБА_13 по шиї - ОСОБА_13 намагаючись перешкодити нанесенню ударів схопив ніж руками, обвинувачений ОСОБА_11 , продовжуючи наносити удари, наніс колючий удар в обличчя, після чого наніс ще один удар в шию. В процесі боротьби ОСОБА_11 намагався ткнути ОСОБА_13 пальцем в око, порізав ОСОБА_13 сухожилля, наніс два удари ножем з правого боку в область легень. Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_11 не погрожував вбити ОСОБА_13 , лише висловлювався нецензурною лайкою. Як отямився не пам`ятає, проте його побачив чоловік, який викликав поліцію та швидку допомогу. Вважає, шо конфлікт з ОСОБА_11 у нього був через «житлове питання», оскільки він жив у гуртожитку, через те що йому не було де жити.

В ході судового розгляду прокурор в порядку ст. 352 КПК України відмовився від допиту інших свідків і відмова прийнята судом.

Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_19 , зокрема:

- Рапорт від 29.12.2016 (том 2 а.с.149);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 від 03.01.2017 (том 2 а.с.150-151);

- Пояснення ОСОБА_13 від 03.01.2017 (том 2 а.с. 153);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 29.12.2016 (том 2 а.с.154);

- Протокол огляду місця події від 29.12.2016 року відповідно до якого огляд почато о 22 год. 15 хв. огляд закінчено о 23 год. 05 хв. у приміщенні загального коридору, що розташований на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 . Вхідні двері до приміщення виготовлені з металу та облаштовані урізним замком, коридор має розміри 1х3 м. З права при вході стоїть дитячий велосипед та дитячий візочок. З ліва розташовані вхідні двері до квартири АДРЕСА_5 , навпроти до квартири АДРЕСА_6 , з права до квартири АДРЕСА_7 . Підлога кімнати покрита лінолеумом. На підлозі виявлено пляму рідини бурого кольору, об`ємом приблизно 10 см2. З права біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_7 розташована дерев`яна шафа. На даній шафі виявлено патьоки рідини бурого кольору. На підлозі під шафою виявлений предмет, що за зовнішніми ознаками схожий на ніж кустарного виготовлення, довжиною приблизно 10 см., рукоятка обмотана чорним дротом. На лезі ножа виявлено плями бурого кольору. Коридор прилягає до пожежних сходів. Сходи покриті керамічною плиткою, на підлозі виявлено плями бурого кольору. Також на підлозі знаходиться предмет, що схожий на складний (швейцарський) ніж. На сходах, що ведуть до першого поверху також виявлено плями бурого кольору. Плями ведуть до майданчику між сходами, який має загальну площу приблизно 1 м2, підлого якого покрита керамічною плиткою. На підлозі виявлено пляму рідини бурого кольору, площею приблизно 30 см2. (том 2 а.с. 157-158);

- протокол огляду місця події від 29.12.2016 року відповідно до якого огляд почато о 22 год. 30 хв. огляд закінчено о 23 год. 45 хв. у приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 . Вхідні двері до квартири вироблені з металу та обладнані двома замками. З ліва при вході розташована дерев`яна тумбочка. На даній тумбочці розташовані джинси коричневого кольору марки «ВОТОN». Під час огляду даних джинсів виявлено рідину бурого кольору, у районі лівої правої кишені також виявлено плями рідини бурого кольору на штратинах. Зі слів, присутньої під час огляду ОСОБА_12 дані штани належать ОСОБА_11 , який залишив їх у вказаному місці, після того як наніс ОСОБА_13 тілесні ушкодження (том 2 а.с.159-170);

- копія заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу (том 2 а.с.171);

- протокол затримання ОСОБА_11 від 30.12.2016 року (том 2 ас. 172-174);

- повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 30.12.2016 року (том 2 а.с.176-177);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2017 о 15 год. 00 хв. по 15 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_4 (том 2 а.с.182-185);

- диск з відеозаписом слідчого експерименту від 27.02.2017 о 15 год. 00 хв. по 15 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_4 . Відеозапис якого було переглянуто у судовому засіданні (том 2 а.с.186);

- постанова про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадження від 27.02.2017 року, відповідно до якої компакт диск CD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 27.02.2017 за участі підозрюваного ОСОБА_11 зберігати з матеріалами кримінального провадження (том 2 а.с.187);

- висновок СМЕ №11 від 28.02.2017, згідно якого: 1. Згідно даних завіреної ксерокопії першої сторінки медичної карти стаціонарного хворого кров гр. ОСОБА_13 відноситься до групи О(І), що по во-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти В тобто його організму властивий антиген Н.; 2. На наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивами: з підлоги сходової площадки першого поверху (об.№1) та з підлоги у загальному коридорі під 65 (об.№2), вилученими за адресою: АДРЕСА_4 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності в об.№№1,2 виявлений антиген Н, окремі того в об.№1 виявлені ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості походження цієї крові від гр. ОСОБА_13 (том 2 а.с.189-193) ;

- висновок СМЕ №10 від 28.02.2017, згідно якого: 1. Згідно даних завіреної ксерокопії першої сторінки медичної карти стаціонарного хворого кров ОСОБА_13 відноситься до групи О(І), що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти- В, тобто його організму властивий антиген Н.; 2. На наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивами з рук гр. ОСОБА_11 (об.№№1,2), виявлена кров людини. При визначенні групової належності в об.№№1,2 виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цієї крові від гр. ОСОБА_13 ( том 2 а.с.195-199);

- висновок СМЕ №9 від 28.02.2017, згідно якого: 1. Згідно даних завіреної ксерокопії першої сторінки медичної карти стаціонарного хворого №35571/2432 КМКЛШМД кров потерпілого гр. ОСОБА_13 відноситься до групи «О(І)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н.; 2. На наданих на експертизу джинсових штанах (об.№№1-11), вилучених за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н, що не виключає можливості її походження від потерпілого гр. ОСОБА_13 (том 2 а.с. 201-205);

- висновок СМЕ №9 ц від 27.01.2017, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні ножа кустарного виробництва (об.1,2) знайдені кров, в об.2 додатково клітини шкіри, сполучної і м`язової тканин, а також білок людини, великої рогатої худоби і собаки. Кров належить особі чоловічої генетичної статі, ядра клітин тканин для встановлення статевої належності непридатні. Групову належність слідів не встановлювали через відсутність методичних рекомендацій по розподілу білків людини і тварин (том 2 а.с.207-210);

- постанова про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадження від 27.01.2017 року відповідно до якої речовими доказами наступні предмети: джинси підозрюваного ОСОБА_11 з краплинами речовини бурого кольору; та Передано на зберігання в камеру схову речових доказів наступні предмети з числа як визнаних, так і не визнаних речовими доказами: ніж кустарного виробництва зі слідами речовини бурого кольору; багатопредметний складний ніж; джинси підозрюваного ОСОБА_11 з краплинами речовини бурого кольору; змиви речовини бурого кольору (2 паперові конверти) змиви з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_11 (2 паперові конверти). (том 2 а.с.211-212);

- висновок судово психіатричного експерта №120 від 28.02.2017 року, відповідно до висновку якого: 1. ОСОБА_11 на час кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, будь-яким психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 2. ОСОБА_11 за своїм психічним станом на момент кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3. ОСОБА_11 на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, питання відносно, «осудності» не входить до компетенції даної комплексної психолог психіатричної експертизи, а являється прерогативою суду. 5. ОСОБА_11 будь-яким психічним захворюванням на теперішній час не страждає. За своїм психічним станом здатний усвідомлювати значенні своїх дій та керувати ними. Застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує. 9. ОСОБА_11 хронічним алкоголізмом, наркоманією не страждає, але в нього виявляються ознаки Епізодичного зловживання алкоголем (МКХ-10, F 10.1). 10. ОСОБА_11 хронічним алкоголізмом, наркоманією не страждає внаслідок цього не потребує застосування відносно нього лікування приводу наркологічного захворювання. 11. ОСОБА_11 будь-яким психічним захворюванням, внаслідок вживання алкоголю чи наркотиків, не страждає. 4. У період правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_11 не перебував у будь-якому вираженому афективному стані, який міг суттєве вплинути на його поведінку. 6. ОСОБА_11 виявляє достатній рівень функціонування когнітивних процесів (пам`яті, мислення); в особистісній сфері - вибіркова товариськість ситуаційна емоційна лабільність, певна психологічна ригідність (схильність до застрягання на переживаннях, тугорухомість у переключені), достатній вольовий самоконтроль; інтереси сімейного га трудового планів. 7,8. ОСОБА_11 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які виражені значно та можуть суттєво впливати на йоге поведінку, в т.ч. в ситуації, що досліджується за провадженням. (том 2 а.с.213-217);

- висновок експерта №292/Е, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та при вивченні медичної документації на його ім`я можна стверджувати, що на момент первинно відомого звернення за медичною допомогою 29.12.2016 року о 21 год. 30 хв. у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення: рана розташована на задній поверхні грудної клітки в проекції 5 ребра - на 6,2 см вправо від серединної лінії (при первинному огляді розмірами 1,5x1,5 см), від якої в напрямку ззаду- наперед та справа-наліво відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, товщу м`язів грудної клітки, проникає в плевральну порожнину з розвитком правобічного гемопневмотораксу (наявності в плевральній порожнині повітря та крові); б) непроникаючі колото-різані поранення 1. рана на задній поверхні грудної клітки в проекції 11 -го ребра на 2 см вправо від серединної лінії (при первинному огляді розмірами 1,5x0,5 см), від якої в напрямку ззаду-наперед, справа-наліво та знизу-вгору відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину та сліпо губиться в товщі м`язів грудної клітки; 2. рана в проекції нижнього краю кута нижньої щелепи справа, від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру та сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині на глибині 1 см.; 3. рана на задньо-боковій поверхні шиї зліва в середній третині (при первинному огляді розмірами 1,5x0,5 см), від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру та сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині на глибині 0,5 см; в) різана рана на задньо-бокових поверхнях правої гомілки в нижній третині (на 10,5 см вгору від підошовної поверхні), від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи гомілки, з повним пересіченням ахілового сухожилку, що потребувало проведення його пластики; г) різані рани 1. на верхній повіці лівого ока - на 0,7 см донизу від нижнього краю тіла брови; 2. в лівій виличній ділянці - на 3,5 см вліво від серединної лінії та на 3,5 см донизу від ока; 3) на долонній поверхні середньої фаланги 5 пальця лівої кисті; 4. на тильній поверхні правої кисті від ділянки між п`ясно-фаланговими суглобами 2 та 3 пальців з переходом в проекцію 3 п`ясної кістки та на тильну поверхню променево-зап`ясного суглобу; 5. на долонній поверхні правої кисті в проекції середньої третини 2 п`ясної кістки; 6. на тильній поверхні правої кисті в проксимальній третині 1-го міжпальцевого проміжку; 7. на тильовій поверхні правої кісті в дистальній третині 1-го міжпальцевого проміжку; 8. на долонно-боковій поверхні п`ясно-фалангового суглобу 2 пальця правої кисті; 9. в проекції п`ясно-фалангового суглобу 4 пальця правої кисті; д) закрита травма лицевого скелету у вигляді синця - на повіках обох очей; саден на обличчі (без зазначення їх точної локалізації та кількості); переломів - кісток носа, комірок решітчастого лабіринту, латеральної стінки правої гайморової пазухи та медіальної стінки лівої гайморової пазухи. Характер та морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що: вказані в підпунктах а)-г) даних «Підсумків» тілесні ушкодження утворилися внаслідок 14 (чотирнадцятикратної) дії гострого (гострих) предмету (предметів), якому (яким) притаманні колюче-ріжучі властивості; ушкодження, зазначені в підпункті д) «Підсумків» утворилися внаслідок дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились; за строком виникнення всіх виявлених тілесних ушкоджень - були спричинені до 21 год. 30 хв. 29.12.2016 року. Перш за все, вважаю за необхідне загострити увагу на наступному: - п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних». - п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів». Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у підпункті а) даних «Підсумків», є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/й Правил, воно відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; у п. 2.1.2 та п. 2.1.3/й Правил визначено таке: 2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. П.2.1.3.О) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку. - 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: й) поранення грудної клітки, котрі проникли в плевральну порожнину, порожнину перикарду чи клітковину середостіння, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів. З огляду на морфологічні властивості вказаного в підпункті в) «Підсумків» тілесного ушкодження (зокрема, об`єму травматизації м`яких тканин та анатомічних структур по ходу раньового каналу, що потребувало проведення оперативного втручання з метою співставлення кінців перетятого ахілового сухожилку - його пластики) - є підстави вважати, що спричинення вказаного тілесного ушкодження обумовило не тільки порушення анатомічної цілісності травмованих ділянок, а й розвиток функціональних порушень, тривалість яких (функціональних порушень) через особливості отриманих поранень буде перевищувати 21 добу. Необхідно звернути увагу, що часові дані (травма 29.12.2016) унеможливлюють дати відстрочену оцінку ортопедично- травматологічного статусу ОСОБА_13 . Тому, на даному етапі, є обґрунтованим визначення ступеня тяжкості саме за критерієм тривалості розладу здоров`я і не є можливим оцінювати (піддавати судово-медичній оцінці) за іншим критерієм (розмір відсотків стійкої втрати загальної працездатності та ін.). Тому, вказане тілесне ушкодження (на даному етапі оцінюється за критерієм тривалості розладу здоров`я, який у розумінні оцінки саме цього ушкодження перевищує 21 добу) відноситься до тілесних ушкоджень середнтого ступеню тяжкості, відповідно п. п. 4.6., 2.2.1/г. Правил. П. 2.2.1 Правил визначає таке: ознаки ушкодження середньої тяжкості: в) тривалий розлад здоров`я. Морфологічні властивості вказаних в підпункті д) «Підсумків» тілесних ушкоджень свідчать про те, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток лицевого черепу так і початок відновлення їх функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані ушкодження у своїй сукупності (так як розташовані в межах однієї анатомічної ділянки) за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. Правил. Кожне з вказаних у підпунктах б) та г) даних «Підсумків» тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3. та 4.6. Правил, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості; - у п. 2.3. Правил визначено таке: Легке тілесне ушкодження: 2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Дані отриманої медичної документації на ім`я ОСОБА_13 свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою йому були встановлені такі діагнози «закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку» (відсутність опису патологічної неврологічної симптоматики, яка характерна для такої форми черепно-мозкової травми, як забій головного мозку, відсутність патологічних змін речовини та оболонок головного мозку на вивченій СКТ) «Контузія лівого очного яблука» (відсутність опису патологічних змін очного яблука, обсяг якого (опису) надавав би можливість судити про їх характер) «Перелом латеральної та медіальної стінки лівої орбіти» (відсутність кістково-травматичних змін на вивченій СКТ головного мозку, які обов`язково спостерігаються при таких травмах, як переломи) - що дає підстави стверджувати про необґрунтованість встановлених діагнозів та не враховувати їх при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до пункту 4.13.1 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України. У п. 4.13 Правил визначено таке: Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках: - 4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого. Згідно токсикологічного аналізу № 10990 від 29.12.2016: виявлений етиловий спирт в крові у кількості 0,9%о, що свідчить про те, що на момент взяття крові в стаціонарі та відповідно на момент отримання тілесних ушкоджень він знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню. Виявлені при судово-медичному огляді рубці (на боковій поверхні грудної клітки в проекції 7-го-2, 8-го-1 та 9-го-1 міжребір`я по правій задньо-пахвовій лінії, по білій лінії живота на 2 см донизу від пупка-1) є наслідком загоєння післяопераційних ран, тому вони не підлягають судово-медичній оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Об`єктивна експертна оцінка способу спричинення тілесних ушкоджень можлива шляхом проведення слідчого експерименту за участі усіх учасників події. (том 2 а.с. 218-224).

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів щодо їх допустимості та достовірності.

Таким чином, проаналізувавши представлені сторонами в судовому засіданні докази, колегія суддів прийшла до висновку про зміну обвинувачення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. У випадку, коли особа лише свідомо припускає настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діє з непрямим умислом, або умисел є невизначеним, не конкретизованим, направленим на настання будь-яких наслідків у результаті вчинення дій, у тому числі тілесних ушкоджень або можливої смерті потерпілого, кримінальна відповідальність за вчинення замаху на вбивство виключається, а відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків. Такі висновки неодноразово викладав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справах № 653/1302/15-к, 362/7312/15-к, у постанові від 15.08.2019 у справі № 610/3116/17.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою наслідки і не призвели до бажаного наслідку лише через обставини, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При цьому судом враховано суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, яке є визначальним в даному випадку, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_11 мав би усвідомлювати суспільно небезпечний характер інкримінованого йому діяння і передбачати його суспільно небезпечні наслідки, бажав їх настання, і мав би діяти з прямим умислом направленим на позбавлення життя потерпілого.

Тому, колегія суддів, з`ясовуючи зміст і спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_11 , виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, як то визначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Так, обвинувачений та потерпілий були знайомі, конфлікт, між останніми виник раптово, і так само раптово закінчився, при цьому поведінка потерпілого, який в певній мірі спровокував сварку та її розвиток. Вказані обставини випливають, з того, що обвинувачений взяв ножа, який не був заздалегідь заготовлений, та не мав наміру позбавляти життя потерпілого. При цьому удари нанесені ножем не були глибокими, поранення не були небезпечними для життя в момент нанесення. Після нанесення ударів обвинувачений ОСОБА_11 не вчиняв інших дій, які б могли свідчити про наявність в нього умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 , а також не висловлював погроз вбивством на його адресу.

Вказані обставини повністю підтверджуються показами обвинуваченого, потерпілого, свідка.

Таким чином, локалізація тілесних ушкодження та спосіб їх нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Замах на позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання. За відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинуваченого кваліфікуються за їх фактичними наслідками.

З аналізу досліджених судом доказів встановлено, що під час виниклого на ґрунті неприязних відносин конфлікту ОСОБА_11 заподіяв потерпілому ОСОБА_13 легкі та середні тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, шляхом нанесення ударів ножем в грудний відділ спини.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство.

З роз`яснень, що дані в п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова №2 від 07.02.2003р.) слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Питання про наявність в діях особи умислу на вбивство, як роз`яснено в п. 22 Постанови №2 від 07.02.2003 р., слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень чи інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 року у справі №5-32кс12,згідно якої замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчинити замаху на їх досягнення.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду від 30.08.2019 року у справі №140/548/17, від 15.08.2019 року у справі №610/3116/17.

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зберігаючи об`єктивність та неупередженність, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме закінченому замаху на умисне вбивство, в судовому засіданні не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Вище вказане дає підстави суду прийти до висновку, що в даній ситуації, якби обвинувачений ставив мету позбавлення життя потерпілого, то він мав реальну можливість довести свій намір до завершення - нанести ще удари ножем потерпілому в більш важливі органи для життя, вчинити інші дії для досягнення такої мети, оскільки цьому ніхто не перешкоджав. Тому показання обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення смерті потерпілому суд визнає правдивими, в зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам. При цьому судом не встановлено, що ОСОБА_11 за час спілкування ОСОБА_13 до моменту нанесення удару ножем та під час нанесення ударів висловлював на адресу потерпілого погрози вбивством чи будь-які інші погрози.

Органом досудового розслідування не було зібрано належних доказів про вчинення ОСОБА_11 закінченого замаху на умисне вбивство, а лише докази нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

За наведених обставин, суд суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації неправомірних дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь суспільної тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладені у вироку обставини справи та особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується нейтрально, приймаючи до уваги тяжкість скоєного ним злочину і наслідки, що настали, суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_11 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII);

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закону № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається;

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Дані про судові витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 12, 24, 50, 65-67, 72, 115, 122 КК України, ст.ст. 100, 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зарахувати у строк покарання ОСОБА_11 час його перебування в Київському СІЗО у період з 29.12.2016 року по 26.02.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Призначену судом міру покарання ОСОБА_11 у вигляді 2 (двох) років 3 місяців позбавлення волі вважати відбутою повністю.

Вважати ОСОБА_11 таким, що відбув покарання у повному обсязі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 , до вступу вироку у законну силу, не обирати.

Речові докази: 1) компакт диск CD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 27.02.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_11 зберігати з матеріалами кримінального провадження;

2) джинси підозрюваного ОСОБА_11 з краплинами речовини бурого кольору зберігання, які зберігаються в камері схову речових доказів повернути власнику ОСОБА_11 ;

3) ніж кустарного виробництва зі слідами речовини бурого кольору, багатопредметний складний ніж, змиви речовини бурого кольору (2 паперові конверти), змиви з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_11 (2 паперові конверти) - знищити;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий:

Суддя 1:

Суддя 2: