Провадження № 1-кс/344/4087/22
У Х В А Л А
15 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, в якій просив Зобов`язати відповідних уповноважених посадових осіб окружної прокуратури міста Івано-Франківська невідкладно зареєструвати подану заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства за фактом вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбачених ч.15-ч.3 ст.190 Кримінального Кодексу України.

В скарзі вказано, що адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги здійснюється захист та представництво інтересів ОСОБА_5 . ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6 приблизно у 2008 році і у 2010 році вони одружились. Згодом з`ясувалось, що ОСОБА_6 лише використовувала ОСОБА_5 як засіб свого особистого збагачення і максимально докладала для цього зусиль. Так, у 2012 році ОСОБА_5 вирішив придбати нерухомість у м. Івано-Франківську, а саме квартиру у новобудові. Його тоді ще дружина ОСОБА_7 , наполегливо вмовляла ОСОБА_5 , щоб у відповідних договорах із забудовником купівлі-продажу майна покупцем була зазначена саме її донька ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 не є її рідним батьком чи вітчимом). Оскільки вони всі мешкали, як одна сім`я, в квартирі ОСОБА_5 , куди переїхала ОСОБА_6 зі своєю донькою ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , спочатку ОСОБА_5 не заперечував проти цього. Згодом, стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали погіршуватись через ініціювання останньою постійних конфліктів під різними вигаданими приводами. Подружжя почало віддалятися один від одного і згодом це призвело до остаточного припинення їх стосунків та розлучення. Однак, донька ОСОБА_6 ОСОБА_8 , вирішила злочинним шляхом заволодіти майновими правами ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 82,0 кв. м на другому поверсі, комору загальною площею 3.0 кв. м між 1-2 поверхами житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_3 . Для цього, донька колишньої дружини ОСОБА_6 ОСОБА_8 звернулася із позовною заявою до Івано-Франківського міського суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 про зобов`язання передати у власність об`єкт нерухомого майна. Свої вимоги ОСОБА_8 обґрунтовувала тим, що між нею та ФОП ОСОБА_9 укладений договір купівлі-продажу від 03 жовтня 2012 року № 4-128А/52 із терміном внесення коштів до 10 жовтня 2012 року, відповідно до якого продавець, який виконує функції забудовника, зобов`язався передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, який буде створений (набутий) продавцем у майбутньому, а покупець зобов`язався прийняти цей об`єкт відповідно до умов договору та оплатити його. Об`єктом нерухомого майна до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на квартиру АДРЕСА_4 . Право власності покупця на квартиру виникає з моменту завершення будівництва, виконання покупцем всіх зобов`язань за договором купівлі-продажу і договором виконання робіт, та прийняття його в експлуатацію, і підлягає державній реєстрації. Строк створення об`єкта нерухомого майна та введення його в експлуатацію, передбачений проектною документацією - 30 вересня 2013 року. Загальна сума договору становить 92 000,00 грн. У цьому позові ОСОБА_8 заявила, що вона сплатила всю суму, передбачену договором. Але ця обставина не відповідає дійсності. ОСОБА_8 достовірно знала про те, що зазначені кошти за вказану нерухомість вносив особисто ОСОБА_5 . Але реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заволодіння чужою нерухомістю шляхом обману, ОСОБА_8 вказала на ці обставини, як на правдиві. Проте, як зазначила ОСОБА_8 у своєму позові, ОСОБА_9 не виконувала зобов`язання, покладені на неї договором. Зокрема, вона не передала у власність покупця (нібито ОСОБА_8 ) об`єкт нерухомого майна і всі необхідні документи для подальшої реєстрації не пізніше, ніж через три місяці після строку, зазначеного в пункті 1.4 договору, не підготувала всі необхідні документи для проведення покупцем державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за договором. Посилаючись на викладене, ОСОБА_8 просила суд зобов`язати ФОП ОСОБА_9 передати їй у власність об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_5 , та всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на вказану квартиру. В суді ОСОБА_8 надала неправдиві пояснення про нібито оплату нею в повному обсязі вартості квартири АДРЕСА_5 та надала на підтвердження цього неправдиві документи, чим ввела суд в оману. Внаслідок наданих неправдивих свідчень суду та штучних доказів на підтвердження обставин, викладених у своїй позовній заяві ОСОБА_8 , заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_8 задоволено частково (справа 344/12235/17). Зобов`язано ФОП ОСОБА_9 передати ОСОБА_8 всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_5 . Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ( ОСОБА_8 ) належним чином виконано умови договору купівлі-продажу від 03 жовтня 2012 року, а відповідачем не виконано умови договору, що дає підстави вважати заявлені вимоги про зобов`язання відповідача передати позивачу всі необхідні документи для проведення нею державної реєстрації права власності на квартиру, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимога про зобов`язання передати квартиру у власність не підлягає задоволенню, оскільки з договором купівлі-продажу ОСОБА_8 отримала лише право на набуття права власності та зможе його захистити отриманням документів для реєстрації права власності. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вирішуючи спір, враховуючи наявність додаткових угод до договорів купівлі-продажу та виконання робіт щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а також те, що спірна квартира перебуває у приватній власності ОСОБА_11 (дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_8 подала касаційну скаргу. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості. Після скасування Івано-Франківським апеляційним судом рішення Івано-Франківського міського суду на користь ОСОБА_8 та відмову у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_8 Верховним Судом, ОСОБА_8 з іншою позовною заявою з позовними вимогами, які стосуються квартири АДРЕСА_5 до суду не зверталась. Таким чином, в діях ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_8 вбачаються ознаки скоєння кримінальних правопорушень, передбаченого ч.15 - ч.3 ст.190 (замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великому розмірі). Враховуючи викладені обставини, адвокат просив вжити заходи кримінально-правового характеру внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове слідство у кримінальному провадженні та притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за скоєння зазначеного злочину. Скаржник вважає, що відомості, викладені в заяві, повинні були негайно, але не пізніше 24 години після подання заяви вноситись до ЄРДР.

Адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги без його участі у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях та слідчих діях в м. Києві в якості захисника у дату та час розгляду зазначеної скарги. Доводи скарги підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення скарги заперечила. Вказала, що з тією скаргою скаржник звертається вже не вперше. Скаргу долучено до кримінального провадження. Вже зареєстровано 12 проваджень. Ця скарга про події відомості про які вже внесено до ЄРДР. За цими обставинами є три провадження.

Прокурор в судовому засіданні також надала копію супровідного листа від 02.09.2022 про скерування звернення ОСОБА_4 для розгляду до Івано-Франківського РУП ГУНП в області, копії витягів з ЄРДР та копії постанов про закриття кримінального провадження.

Також зазначила, що постанови про закриття кримінальних проваджень не оскаржені.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Адвокат ОСОБА_12 01.09.2022 звернувся до окружної прокуратури міста Івано-Франківська в інтересах ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове слідство у кримінальному провадженні та притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за скоєння злочину. З заяві зазначив, що в діях ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_8 вбачаються ознаки скоєння кримінальних правопорушень, передбаченого ч.15 ч.3 ст.190 КК України (замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великому розмірі).

Згідно наданої прокурором в судовому засіданні копії супровідного листа заяву адвоката ОСОБА_4 02.09.2022 скеровано для перевірки та прийняття рішення, і в разі встановлення підстав, передбачених ст.214 КПК України, внесення відповідних відомостей до ЄРДР до Івано-Франківського РУП ГУНП в області.

Норми ч.1 ст.214 КПК України не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та у разі відсутності у заявах чи повідомленнях таких даних, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, слідчий, прокурор має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

За змістом ст.214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого, ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ст.214 КПК України слідує, що дискреційне й визначальне право на вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для внесення певних відомостей до ЄРДР має не особа, яка звертається з повідомленням, а спеціально уповноважена на це особа, слідчий або прокурор.

Відповідно до ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У свою чергу у справі Європейського суду з прав людини "PredaandDardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Так в ст.3 КПК України вказано, що державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України органом досудового розслідування.

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Отже у скаржника відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією КК України.

Також право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Тому попередня кваліфікація дій осіб, на час внесення відомостей в ЄРДР, здійснюється відповідним органом досудового розслідування.

Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до ЄРДР, вирішується саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

Як зазначила в судовому засіданні прокурор із скаргою скаржник звертається вже не вперше. Вже зареєстровано 12 проваджень. І ця скарга про події, відомості про які вже внесено до ЄРДР. За цими обставинами є три провадження.

З огляду на наведене, підстави для повторного внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_4 поданою 01.09.2022 відсутні.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Таким чином, у діях уповноважених осіб окружної прокуратури міста Івано-Франківська відсутні ознаки бездіяльності.

А тому відсутні підстави для задоволення поданої скарги.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1