ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/596/21

1-кп/609/8/2022

03 червня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Шумськ, кримінальне провадження за №0000136 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Бриків, Шумського району, Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, безробітного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
23 серпня 2020 року у вечірній час (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , а фактично проживає в АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді заступника начальника Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, і знаходячись у відпустці, забрав після проведення ремонтних робіт технічно справний службовий автомобіль «ВАЗ-212140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 18.01.2017 центром 6141, належить Головному управлінню Національної поліції України в Тернопільській області, і який за ним закріплений наказом начальника Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області №10 від 13 січня 2020 року, з станції технічного обслуговування «Авто-лада», що розташована в с. Бриків, по вул. Українська, 9, Шумської ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області, і в подальшому приїхав на ньому до території господарства в якому проживає, за адресою АДРЕСА_2 , де залишив службовий транспортний засіб. При цьому ключі від автомобіля «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 забрав із собою до житлового будинку, однак залишив даний автомобіль відчинений, надалі пішов до житлового будинку, в якому проживає, і біля 22 год. 00 хв. ліг спати та належне зберігання службового автомобіля в подальшому не контролював.

В період часу між 22 год. 00 хв., 23 серпня 2020 року до 02 год. 30 хв., 24 серпня 2020 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) у сина ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , який ніколи не проходив службу в органах Національної поліції України, і перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території господарства в якому проживає спільно з своєю сім`єю, за адресою АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме службовим автомобілем Національної поліції України «ВАЗ-212140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Головному управлінню Національної поліції України Тернопільської області, який знаходився у незачиненому стані на території вказаного господарства.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , не маючи дозволу на право керування, всупереч волі власника, скориставшись тим, що його батько ОСОБА_10 , в цей час спав у житловому будинку, і не контролював належне зберігання службового автомобіля «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 , на території господарства, незаконно заволодів вказаним автомобілем і зайнявши місце його водія, шляхом замикання електричних проводів замка запалювання автомобіля, запустив двигун транспортного засобу та отримавши реальну можливість керувати автомобілем «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 , вартістю 119 270 грн. 00 коп. (сто дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят грн. 00 коп.), без дозволу представника власника ОСОБА_10 , чи іншої належно уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області на такі дії, розпочав рух на ньому, в межах с. Бриків, Шумської ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області, розуміючи протиправність своїх дій, зокрема те, що він як особа, яка не має посвідчення водія та не проходить службу в органах Національної поліції України, взагалі не мав права керувати службовим автомобілем Національної поліції України «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги ч.2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2003 року № 848 «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями», а також вимоги п.2 розділу III «Використання транспортних засобів» Наказу МВС України від 07 вересня 2017 року №757 «Про затвердження Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України», так як використання транспортних засобів для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції, всупереч їх цільовому призначенню, штатній групі (підгрупі), у власних цілях, в інтересах сторонніх юридичних і фізичних осіб, а також понад установлені норми експлуатації заборонено.
Продовжуючи свою злочину діяльність 24 серпня 2020 року близько 02 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 грубо порушуючи вимоги пунктів 2.1 (а, б, ґ), 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), а також вимог, які наведенні у абзацах 1,4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взагалі не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керував технічно справним службовим автомобілем Національної поліції України - «ВАЗ-212140» реєстраційний номер НОМЕР_1 та з одним пасажиром рухався по вул. Українська, с. Бриків, Шумської ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області, у напрямку від центру даного населеного пункту до м. Шумськ, Кременецького району, Тернопільської області.
Рухаючись смугою руху вказаного напрямку, із швидкістю біля 60 км/год., тобто швидкістю, яка перевищувала дозволену на даній ділянці автодороги в межах населеного пункту - с. Бриків, Шумської ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області, водій ОСОБА_5 , зокрема, і під дією вжитих алкогольних напоїв, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної та дозволеної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 ПДР України, а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 ЗУ «Про дорожній рух», які зобов`язували його рухатися у населеному пункті, із безпечною та дозволеною швидкістю руху, не більше 50 км/год., і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Наближаючись до господарства №9, вул. Української, с. Бриків, водій ОСОБА_5 , у час коли назустріч йому в межах правого узбіччя вул. Української, с. Бриків, рухалася пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , яка поверталася додому та під час руху тримала у правій руці мобільний телефон із увімкненим ліхтариком, яким освітлювала дорогу перед собою, яку він мав об`єктивну можливість завчасно виявити, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці та допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 праворуч, і в подальшому виїхав цим автомобілем, в стані заносу, на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - праве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя», і виконання його вимог), 10.1, 11.14 ПДР України.
Своїми діями, які не відповідали вищевказаним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_5 виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме на праве узбіччя, не забезпечив безпеку дорожнього руху та як наслідок допустив наїзд правою задньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 , а саме задньою правою боковиною на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася йому назустріч по траєкторії, яка проходила в межах правого узбіччя автодороги, паралельно до країв проїзної частини дороги.
Внаслідок наїзду автомобілем «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 потерпіла ОСОБА_7 впала на праве узбіччя та отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми правого колінного суглоба у вигляді закритого імпресійного (втисненого) перелому зовнішнього виростка великогомілкової кістки, накопичення крові в його порожнині та набряк м`яких тканин ділянки суглоба, забиття м`яких тканин носа у вигляді набряку і саден, забиття м`яких тканин лівої вушної раковини у вигляді набряку, травматичної екстракції (видалення) верхніх першого лівого і 1-2-го правих зубів та скол емалі 2-го та 3-го верхніх лівих зубів, перелому альвеолярного відростка верхньої щелепи на їх рівні, «забій верхньої губи з розсіченням», численні садна обличчя та в ділянці верхньої і нижньої губ, які не супроводжувались загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя, та у своєму клінічному перебігу призвели до тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).
Порушення водієм ОСОБА_5 , вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя», і виконання їх вимог), 2.1 (а, б, ґ), 2.9 (а), 2.3 (б, д), 10.1, 11.14, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 та абзацах 1, 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із зазначеними наслідками водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та достовірно знаючи, що внаслідок вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди, тобто його протиправними діями були спричиненні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , і він такими діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, а остання внаслідок наїзду автомобілем «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 впала на узбіччя автодороги, у зв`язку з чим перебувала в безпорадному стані, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, тобто діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілу ОСОБА_7 , без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, а також вимог, які наведенні у абзаці 5 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілій, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості не вжив зазначених заходів та не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілу до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР України, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі не повідомив своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців, не чекав прибуття поліцейських, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди, а втік з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 , і поїхав до господарства за місцем проживання, де його залишив.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, а саме службовим автомобілем Національної поліції України «ВАЗ-212140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також у завідомому залишенні без допомоги потерпілої ОСОБА_7 , як особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у якому остання перебувала, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 , оскільки він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Під час судового розгляду були допитані потерпіла, свідки та обвинувачений, які дали суду наступні показання.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, визнав частково, як і визнав факт порушення Правил дорожнього руху, щиро розкаявся у скоєному, однак заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, вказавши, що ні в день скоєння ДТП, ні днем раніше спиртні напої не вживав, оскільки приймав ліки від зубного болю. Пояснив, що 24 серпня 2020 року в нічну пору доби, точного часу не пам`ятає, вирішив взяти без дозволу батька службовий автомобіль «НИВА», перебуваючий на його відповідальності і поїхати в бар села Бриків для того, щоб придбати цигарки, оскільки в нього вже два дні болів зуб. Його батьки вже спали, а автомобіль при цьому був відчинений, однак без ключів в замку запалювання, тому за допомогою дротиків, попередньо маючи таку практику, він вирішив завести даний транспортний засіб та поїхати до бару. Після приїзду в бар, виявивши його зачиненим, вирішив поїхати на заправку в м. Шумськ, щоб купити цигарки там. Під час руху автомобіль заглох і, щоб рушити далі, він покликав односельця ОСОБА_11 , аби той підштовхнув автомобіль. Коли він проїжджав місток через річку в с. Бриків, то побачив, що по містку хтось йшов, пізніше виявилося, що це був ОСОБА_12 . Він запропонував ОСОБА_13 сісти до нього в автомобіль, щоб той під`їхав з ним до виїзду з села Бриків і пішов пішки на заправку, яка знаходиться на в`їзді в м. Шумськ за цигарками, аби ніхто не помітив батькове службове авто під його керуванням. В той момент, коли вони рухались автомобілем по вулиці с. Бриків, падав дощ і тому він не помітив пішохода, яким виявилась ОСОБА_7 , на узбіччі дороги і яка рухалася в сторону с. Бриків з м. Шумськ. Саме в цей час він згаданим вище автомобілем скоїв наїзд на потерпілу, не справившись із керуванням на слизькій дорозі, про що дізнався, так як відчув удар та почув крик ОСОБА_7 . З місця події втік та не поцікавився станом потерпілої, оскільки злякався, вдома своїм рідним також нічого не розповідав про пригоду. ОСОБА_13 він наказав нікому не розповідати про те, що трапилося, службовий автомобіль поставив на місце. Вже на ранок 24 серпня 2020 року він дізнався, що тим пішоходом, якого він вночі збив виявилася ОСОБА_7 , оскільки мама потерпілої зателефонувала до його батька, працюючого на той час в органах поліції, з проханням допомогти знайти людину, яка скоїла вночі наїзд на її доньку. Зізнатися рідним, що він причетний до цієї події він боявся і соромився, оскільки батькам не було навіть відомо, що він вночі десь їздив батьковим службовим автомобілем, права керування транспортними засобами на той час він був позбавлений. З потерпілою був добре знайомий, їх батьки були в дружній відносинах. В подальшому писав потерпілій смс-повідомлення з вибаченнями, а також неодноразово приходив до потерпілої додому з метою вибачитись та оплатити всі витрати, понесені батьками потерпілої на її лікування, їздив з потерпілою та її мамою в стоматологічні клініки м. Хмельницька. Пізніше він поїхав в м. Київ на роботу, щоб заробити гроші на лікування ОСОБА_7 . Його батько просив маму потерпілої - ОСОБА_14 зачекати його повернення із АТО, щоб він мав можливість на місці віднайти кошти для подальшого лікування ОСОБА_7 . Станом на день розгляду справи ним, за допомогою його батьків, відшкодовано потерпілій за лікування 19 000 грн., решту суми він не мав можливості сплатити ОСОБА_7 , оскільки із-за тієї події, їх сім`ї перестали спілкуватися і стали ворогувати між собою. Гроші для потерпілої він приносив особисто, а також передавав своїми родичами, коли сам принести не мав змоги. Протягом останнього року жодних виплати для потерпілої ним не було здійснено і він не знав наскільки дороговартісне лікування буде призначене ОСОБА_7 . Планував відшкодовувати шкоду на підставі судового рішення. Наміру втекти з села, а тим більше з України він не мав, як і не мав наміру уникнути відповідальності за скоєне. Також обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що раніше цим службовим автомобілем він не керував і погодився з тим, що не мав права керувати будь-яким транспортним засобом, будучи позбавленим такого права керування. Про те, що ОСОБА_13 на той момент був неповнолітнім йому теж не було відомо, оскільки із свідком в дружніх стосунках раніше він не перебував, стверджує, що неповнолітній свідок ОСОБА_12 дав неправдиві покази стосовно того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 23 серпня 2020 року вона із друзями святкувала державне свято до Дня незалежності України, яке перенесли із 24 серпня 2020 року (понеділка) на неділю 23 серпня 2020 року. Додому вона поверталася вже близько 02 години 24 серпня 2020 року із ввімкненим ліхтариком на своєму мобільному телефоні, яким світила собі під ноги, була одягнена в червоний комбінезон та білі кросівки, весь час рухалась по лівій стороні узбіччя дороги в с. Бриків, тобто по зустрічній полосі руху. В цей час, поблизу господарства Столяра вона побачила, що назустріч їй дорогою їхав автомобіль, тому ще більше зійшла на узбіччя, але автомобіль різко почав рухатись в її сторону та здійснив наїзд на неї, маючи можливість рухатись по дорозі, а не з`їжджати на узбіччя і не маючи перед собою жодної перешкоди для руху прямо по дорозі. Автомобіль розвернувся і тоді їй здалося, що водій автомобіля знову хотів наїхати на неї, вона злякалася і тому вирішила відповзти до паркана сусіднього господарства, однак помітила, як автомобіль серединою дороги поїхав назад в сторону с. Бриків, не зупинившись і не поцікавившись, що сталося. Після цього вона намагалася доповзти до свого телефону, щоб зателефонувати рідним, але із свого будинку вийшли ОСОБА_15 із чоловіком, запиталися чи є хтось живий і тоді за їх допомогою на зламаній нозі вона дійшла в їх будинок, де вони її намагались вмити і викликали швидку допомогу, а також повідомили про пригоду у відділ поліції. Після приїзду працівників поліції, останні поцікавилися в ОСОБА_16 хто ця дівчина, хто її батьки і де вона проживає, хоча, як вияснилося пізніше працівники поліції її батьків про ДТП не повідомили. В Шумській лікарні, куди вона була доставлена, її оглянув лікар ОСОБА_17 , в неї взяли всі необхідні аналізи, і вже зранку, коли батьки дізналися про ДТП і приїхали в лікарню, травматолог ОСОБА_18 повідомив, що на зламаній нозі необхідно провести дуже складну операцію, яку він не візьметься проводити, тому їм потрібно їхати в іншу лікарню. Відтак її батьки відвезли в лікарню м. Ковель, де її і було прооперовано. І лише за кілька днів вона від своєї мами дізналася, що наїзд автомобілем на неї скоїв ОСОБА_19 , оскільки з ним в автомобілі був пасажир ОСОБА_13 , який своєму другу розповів про те, що сталося 24 серпня 2020 року, а той розповів вже її родичам, хто скоїв це ДТП. Через кілька днів після пригоди і після операції до неї зателефонувала ОСОБА_20 , мама обвинуваченого, однак потерпіла не встигла з нею поспілкуватися, оскільки їй стало зле і вона втратила свідомість. Більше ОСОБА_21 до неї не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я і не просила вибачення за скоєне її сином ДТП. Ще через кілька днів до неї зателефонував обвинувачений ОСОБА_19 і перше, що він запитав це «Як ти так сильно стукнулась, що аж зуби повибивала?». Потерпіла йому відповіла, що це він на неї так наїхав автомобілем, на що той вибачився і сказав, що був дуже п`яний і мало що пам`ятає. В лікарні вона перебувала 10 днів, з лікарні її приїхали забирати мама та батько обвинуваченого - ОСОБА_10 , який в свою чергу також не вибачився перед нею, не поцікавився станом її здоров`я, в лікуючого лікаря не поцікавився про подальше її лікування. Обвинувачений в лікарні м. Ковель її жодного разу не навідав, хоча вона його чекала. Надвечір цього дня, коли вона повернулася з лікарні додому, до них приїхали батьки обвинуваченого ОСОБА_5 , привезли ходунки і мама ОСОБА_22 впала перед нею на коліна і стала просити вибачення за все, що накоїв її син. Сам ОСОБА_19 до неї не приходив ще довго, аж після двох тижнів перебування після операції вдома, він прийшов п`яний до неї і сказав, що тверезим не міг наважитись прийти. Під час розмови ОСОБА_22 повідомив, що в той вечір його батько забрав додому, оскільки він був п`яний. Шкодував про те, що взяв службовий автомобіль батька, і лише на наступний після аварії день, коли до нього прийшов працівник поліції ОСОБА_23 і показав відбиток коліс автомобіля, він зрозумів, що це він скоїв наїзд на неї, однак не зізнався у скоєному, так як мало що пам`ятав, будучи нетверезим. На наступний день ОСОБА_24 знову прийшов до неї додому і сказав, що його мама домовилась із стоматологом в м. Шумськ, аби вона прийшла в стоматологічний кабінет для того, щоб їй вставили вибиті зуби. До стоматології вона не пішла, так як їй необхідне було лікування в стоматологічній лікарні, а не в стоматологічному кабінеті. Також потерпіла зазначила, що внаслідок ДТП вона втратила золоті сережки і попросила ОСОБА_25 відкупити їй ці сережки, на що обвинувачений погодився та відкупив їх. Однак згодом повернула сережки, так як її маму звинуватили в тому, що вона вирішила зробити своїй дочці такий подарунок «на ОСОБА_26 », що образило потерпілу.
Стосовно масажів, проведення яких потерпілій було необхідно, то спочатку мама обвинуваченого дала контакти одного масажиста, який лише один раз приїхав до них додому і зробив безкоштовний масаж, а решта разів приїжджав інший масажист, якому гроші за надані послуги оплачувала сама потерпіла. На її вимогу повернути гроші за проведений масаж та на наступні рази, ОСОБА_24 не завжди вчасно давав кошти, а бувало і таке, що повертав їй не всю суму.
На планові обстеження до лікаря в м. Ковель стосовно проведеної операції на нозі, то потерпіла також їздила за власні кошти і лише із своїми батьками, обвинувачений участі в цьому не брав, допомоги не пропонував. Така ж ситуація була з операцією по видаленню пластини з оперованої ноги, тобто ніякої фінансової допомоги зі сторони обвинуваченого чи його батьків не було.
Щодо стоматологічних послуг із відновлення вибитих зубів, то вона із батьками обрали стоматологічну клініку в м. Хмельницький, оскільки на їх думку клініка виявилась хорошою і в цьому місті проживала її тітка, яка могла би прихистити її в себе на час проведення процедур. Від запропонованої обвинуваченим та його батьками стоматологічної клініки в м. Рівне вона змушена була відмовитися, оскільки послуги та наслідки цих послуг, які озвучив лікар її не влаштовували, як і не влаштовувало ставлення лікаря та батька обвинуваченого до проблеми із зубами. З цінами за надання стоматологічних послуг були ознайомлені як вона із батьками, так і батько обвинуваченого ОСОБА_10 , який відвідував цю лікарню з нею. Тому факт того, що процедура з відновлення зубів та щелепи буде дороговартісною та довготривалою батькові обвинуваченого ОСОБА_10 був відомий і він з цінами, вказаними в прайс-листі був ознайомлений. Так, за відвідування лікаря-стоматолога в м. Хмельницький кошти оплачувала сама потерпіла, а батько обвинуваченого повертав їй ці кошти, однак не завжди вчасно і не всі суми, не в повному розмірі, хоча чеки про оплату вона зберігала та ознайомлювала батьків ОСОБА_5 з ними, ознайомлювала завчасно також із датами наступних візитів та сумами оплати за майбутні надані послуги. Пізніше батько ОСОБА_25 поїхав служити в АТО і вся відповідальність за оплату стоматологічних послуг впала на самого обвинуваченого, який ніде не працював і не мав таких коштів, хоча і обіцяв, що віднайде гроші і вона матиме можливість долікуватися, запевнив, що все буде оплачено вчасно і потерпіла зможе поїхати на навчання вчасно. Однак грошей обвинувачений так їй і не надавав, а його мама в телефонній розмові повідомила, що їм дешевше буде найняти адвоката, ніж оплачувати лікування потерпілої. Загальна сума коштів, які обвинувачений та його сім`я надала їй для лікуваня становить не більше 19 000 грн., що в повній мірі не покриває всіх здійснених витрат, оскільки потерпіла продовжує лікування і загальна сума витрат нею ще не визначена. Саме таке ставлення обвинуваченого та його батьків до себе, стало приводом вважати, що гроші обвинувачений надавав не для її лікування, а для уникнення покарання за скоєне, а також стало приводом звернутися в органи поліції для фіксації правопорушень, скоєних ОСОБА_5 і після цього звернення від обвинуваченого та його сім`ї почали надходити погрози та образи в її адресу. Ніякого каяття зі сторони обвинуваченого у скоєному потерпіла не відчула, так само не відчула підтримки обвинуваченого та його сім`ї, тому наполягала на найсуворішій мірі покарання.
Потерпіла звернула увагу на те, що в той вечір була гроза і падав дощ, однак саме в той момент, коли сталася ДТП опадів ніяких не було, лише пізніше, коли її стали виносити із будинку Мамчурів на носілках до автомобіля швидкої допомоги, знов почав накрапати дощ. Зазначила також, що в руках в неї був мобільний телефон із ввімкнутим ліхтариком, тому вона вважає, що на дорозі була помітною. Стосовно марки та кольору автомобіля, в момент ДТП вона лише помітила, що це був легковий автомобіль темного кольору.
Неповнолітній свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності законного представника ОСОБА_27 , представника служби у справах дітей Шумської міської ради ОСОБА_28 , адвоката ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що як на момент вчинення ОСОБА_5 правопорушення, так і на момент розгляду справи він з обвинуваченим не перебував в дружніх відносинах, вони лише знайомі та односельчани. Стосовно подій, які мали місце 24 серпня 2020 року неповнолітній свідок ОСОБА_13 пояснив, що точної дати події не пам`ятає, однак це було в нічну пору доби, приблизно о 24 годині він повертався додому в с. Бриків із дискотеки, коли проходив біля ставу йому назустріч рухався автомобіль «НИВА» на поліцейських номерах. Автомобіль зупинився, за кермом був ОСОБА_19 , який запропонував йому сісти в автомобіль для того, щоб поїхати на заправку в м. Шумськ і купити йому цигарки. ОСОБА_13 сказав, що цигарок йому не продадуть, так як він неповнолітній, однак ОСОБА_5 запевнив, що він зателефонує і йому продадуть. Тоді ОСОБА_13 сів на переднє пасажирське сидіння і вони рушили на заправку, автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. По узбіччю дороги, з його сторони, поблизу господарства Столяра він помітив, що навпроти них йшла людина в червоній куртці, як вияснилось пізніше, це була потерпіла ОСОБА_7 , і тримала ліхтарика. Коли автомобіль прирівнявся із нею, ОСОБА_19 різко вивернув кермо в її сторону, автомобіль занесло і збив ОСОБА_7 задньою частиною автомобіля.
Неповнолітній свідок зауважив, що в той день падав дощ, дорога та узбіччя були мокрими, та видимість на дорозі була доброю, перешкод на дорозі також не було, дорога була вільною, однак чи падав дощ в момент скоєння наїзду він не пам`ятає. Після зіткнення автомобіля із ОСОБА_7 , автомобіль розвернуло на дорозі в протилежну сторону і вони поїхали з місця події, не зупиняючись при цьому, хоч і свідок бачив, що вони збили людину, яка впала на землю і вважає, що цю людину було видно і йому, і водієві. Тоді ОСОБА_22 запитався в нього хто то така, та свідок відповів, що не знає і вони поїхали до ОСОБА_5 додому, не заїжджаючи на заправку по цигарки. Наміру зупинити автомобіль, вийти та подивитися на кого було здійснено наїзд в ОСОБА_25 не було, ОСОБА_13 також не був переконаний, чи ця людина рухалась, чи піднялась на ноги.
Неповнолітній свідок ОСОБА_13 зазначив, що він особисто того дня та вечора не вживав спиртні напої, та ОСОБА_5 не був тверезим, а був на підпитку, про що свідчила його нечітка мова та запах алкоголю. Після приїзду до ОСОБА_5 додому, останній ще раз перепитав, чи свідок не знає, хто то така і наказав нікому не розповідати про те, що сталося. Коли він повертався до себе додому, а це було приблизно через 15-20 хвилин після ДТП, то почув сирену автомобіля швидкої допомоги і мав намір піти на місце події, однак злякався і пішов додому. На наступний день, або через день, він точно не пам`ятає, про подію, яка трапилась із ним та ОСОБА_30 він розповів своєму другу, а той в свою чергу розповів про це рідному брату ОСОБА_7 і тоді всім стало відомо, що наїзд на потерпілу здійснив ОСОБА_5 . Матері потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_14 він також розповів, що наїзд автомобілем на її дочку скоїв ОСОБА_5 , а він в цей час перебував в цьому автомобілі. Після цих подій ОСОБА_5 робив кілька спроб поспілкуватися з ним, на його думку, з приводу того, щоб свідок нікому не розповідав про подробиці події, однак він відмовлявся спілкуватися з обвинуваченим, оскільки до самого ДТП вони ніколи не спілкувалися. Останні такі спроби поспілкуватися були 13 та 19 грудня 2021 року, однак як такої розмови між ними знов не відбулося. Припущення того, що ОСОБА_22 хотів попросити в нього не розповідати про подію, а не вибачитись перед ним за скоєне, він зробив з того, що обвинувачений неодноразово обзивав його, погрожував, також виганяв з бару в с. Бриків, власником якого є баба обвинуваченого, наздоганяв його на дорозі, після того, як свідок залишив приміщення бару. На даний момент він не відчуває загрози своєму життю зі сторони обвинуваченого, натомість в попередні рази він побоювався ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_14 в судовому засідані пояснила, що є мамою потерпілої ОСОБА_7 , з батьками обвинуваченого до події, яка сталася 24 серпня 2020 року перебувала в дружніх стосунках та є кумами. 23 серпня 2020 року її дочка ОСОБА_7 разом зі своїми друзями пішла в м. Шумськ на святкування державного свята до Дня незалежності України. Того дня була гроза і сильна злива, тому мобільний телефон у неї був вимкнений задля безпеки. Вночі, після того, як всі в будинку позасинали, вона кілька разів прокидалася до найменшої дитини і помітила, що ОСОБА_31 вдома ще не було, здивувалася, що донька, як ніколи, довго гуляє. Надранком у вікно її будинку постукала сусідка і викликала її на двір, при цьому повідомила, що її дочку ОСОБА_7 збив автомобіль біля господарства Столяра. Тоді вона зателефонувала до своєї знайомої ОСОБА_32 і попросила відвезти її в Шумську лікарню. Коли вона приїхала в лікарню, то побачила свою дочку, яка сказала їй, що в неї вибиті зуби, зламана нога і загублена сережка. Тоді прийшов лікартравматолог цієї лікарні ОСОБА_18 та повідомив, що на зламаній нозі необхідно провести складну операцію, яку він не має змоги провести. Таким чином за рекомендацією своїх знайомих, вони вирішили, що цю операцію будуть проводити в м. Ковель, оскільки там є хороший спеціаліст.
На третій день, коли вона повернулася від дочки з лікарні, в неї на подвір`ї сиділа схвильована мама обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_20 і розповіла, що в селі кажуть, що це ніби-то її син збив її дочку. Також розповіла, що вона в свого сина запитувала, чи це не він скоїв ДТП, але він все заперечував, казав, що не брав автомобіля, але ОСОБА_21 точно пам`ятала, що того дня, коли все сталося син її був дуже п`яним, що навіть не зміг дойти до ліжка, а спав на підлозі. На другий ранок після цієї розмови їм треба було відвезти дочку в м. Ковель, але по дорозі в с. Бриків вона зупинилася на місці події, оскільки там були працівники поліції, і свідок хотіла знайти вибиті зуби дочки та сережку. В розмові з працівниками поліції, а саме із ОСОБА_33 , їй стало відомо, що то був автомобіль темного кольору, і це міг бути автомобіль марки «НИВА», який є також в с. Бриків. Тоді на її мобільний телефон прийшло СМС-повідомлення від знайомої жінки, про те, що ДТП скоїв ОСОБА_34 , при цьому вона просила нікому не розповідати про це СМС, оскільки проживає самотньо і боїться розправи. Тому працівникам поліції свідок назвала саме прізвище ОСОБА_34 , наголосивши, що це її дочка його впізнала. Пізніше, приблизно через тиждень часу, до неї дійшли чутки, що в автомобілі був присутній неповнолітній ОСОБА_12 і він може підтвердити, що наїзд на її дочку скоїв саме ОСОБА_19 . ОСОБА_13 розповів, що він повертався додому, до нього під`їхав п`яний ОСОБА_5 і заставив сісти в автомобіль.
Пізніше, коли свідок ОСОБА_14 перебувала в приміщенні Шумського відділу поліції, від ОСОБА_35 їй стало відомо, що наїзд на дочку було скоєно поліцейським службовим автомобілем. В цей час їй зателефонував батько обвинуваченого ОСОБА_10 і вона в телефонній розмові сказала їхати у відділ поліції, оскільки допитують якусь дитину, на що той відповів, що йому вже відомі подробиці події. Також по приїзду до відділу поліції ОСОБА_10 їй розповів, що його син не зізнався хто саме їхав з ним в автомобілі, стверджував, що їхав сам.
Через два тижні після події, до неї додому прийшла мама обвинуваченого ОСОБА_21 і стала просити вибачення, сказала, що вони не знали, що це їх син зробив таке, оскільки син не зізнавався, бо був п`яний, запевнила, що буде допомагати в лікуванні ОСОБА_7 . Пізніше, коли вона забрала дочку з лікарні м. Ковель додому, батьки ОСОБА_5 знову прийшли до них додому, і ОСОБА_36 впала на коліна перед ними і стала просити пробачення, знову наголосивши, що син був п`яний. Ще через кілька днів у вечірню пору доби до них додому прийшов обвинувачений ОСОБА_5 , він був у нетверезому стані, і пояснив, що тверезим не міг прийти, так як йому страшно і соромно. ОСОБА_5 став просити вибачення в її дочки, казав, що нічого не пам`ятав з тієї події, бо був п`яний.
Свідок ОСОБА_14 зазначила, що батьки ОСОБА_25 неодноразово просили в неї з дочкою вибачення, запевняли, що будуть надавати кошти на лікування дитини, їздили з ними в лікарню, просили не писати заяву в поліцію. Так, за сеанси масажу, які масажист проводив два рази в тиждень, вони платили свої кошти, а вже коли грошей не було, то її дочка телефонувала ОСОБА_5 і казала, щоб той давав їй кошти на масажі. Витрачені ними кошти обвинувачений повертав не завжди вчасно і в повному розмірі, іноді замість нього кошти повіртали члени його сім`ї, а саме баба обвинуваченого, яка і є власником бару с. Бриків, батько обвинуваченого, оскільки вони не заперечували, що потерпілу збив саме ОСОБА_5 . На самому початку, коли суми за лікування були невеликими, то обвинувачений не відмовлявся надавати кошти на лікування. Однак, коли вони з донькою обрали стоматологічну клініку в м. Хмельницький і в яку з ними разом їздив обвинувачений ОСОБА_5 , лікування виявилося дороговартісним і батьки обвинуваченого запропонували нам стоматологічну клініку в м. Рівне. Вона з дочкою згодились, однак в м. Рівне лікар-стоматолог не запропонував їм належного лікування та відновлення зубів, на яке вони розраховували, сказав, що така процедура буде довгостроковою та дороговартісною. Саме тому свідком було обрано стоматологічну клініку в м. Хмельницький, з цінами у прайс-листі було ознайомлено обидві сторони, однак фінансування обвинуваченого припинилися, коли суми на лікування почали зростати, батько обвинуваченого ОСОБА_10 пішов служити в АТО і просив зачекати його, на що вона наполягала, що до вересня необхідно провести всі необхідні процедури, так як в ОСОБА_7 розпочнеться навчання у ВУЗі і вона має бути там присутня. В загальному розмірі від обвинуваченого та його сім`ї було отримано близько 20 000 грн. на лікування її дочки, решта коштів вона витрачає власні, оскільки лікування дочки не скінчилося. Більше намагань повернути їй кошти, витрачені на лікування від сім`ї обвинуваченого не було.
Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що лише зі слів сторонніх людей, а саме від мами обвинуваченого, неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , працівників цілодобового магазину в м. Шумськ та від самого обвинуваченого ОСОБА_5 їй стало відомо, що ОСОБА_5 в день ДТП був сильно випивший. Донька ж розповіла, що 24 серпня 2020 року близько 02 години поверталася з м. Шумськ додому, йшла по узбіччю і її збив автомобіль, однак чиє це було авто і хто ним керував вона не знає, як і не уточнила ні марки автомобіля, ні кольору. Карету швидкої допомоги викликала односельчанка ОСОБА_15 , а перед тим з чоловіком допомогли їй піднятися і завели до себе додому.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 односельці. 24 серпня 2020 року в нічну пору доби, приблизно о 02 годині, коли вона вже спала, її розбудив звук автомобільних гальм та чийсь крик, вона це почула, оскільки вікна в будинку були відчинені і будинок розташований неподалік дороги. Вона швидко встала, одягнулася та вийшла на вулицю, щоб подивитися що сталося, на вулиці моросив дощ. За парканом вона побачила, що в темноті щось світиться, подібне на ліхтарик, на її запитання чи є хтось живий, ОСОБА_7 , як вияснилось згодом, відповіла, що жива і що її збив автомобіль, при цьому стояла на ногах і трималася за паркан. ОСОБА_7 була одягнена в червоний костюм, а в руках тримала мобільний телефон з ввімкненим ліхтариком, оскільки сама дорога та вулиця не освітлюються. Тоді свідок допомогла потерпілій зайти на подвір`я свого господарства, посадила на лавку, принесла воду, щоб та вмила обличчя, яке було в крові, її чоловік викликав швидку допомогу та поліцію і вона намагалася зателефонувати батькам ОСОБА_7 , після чого саму ОСОБА_7 було госпіталізовано до Шумської лікарні.
Свідок ОСОБА_37 уточнила, що ОСОБА_7 плакала і скаржилась, що не відчуває зубів, а також сильно кульгала, хоча від місця події до будинку ОСОБА_38 дійшла самостійно, спираючись на свідка. Також зазначила, що їй зразу не було відомо хто вчинив ДТП і яким автомобілем, оскільки в цей час, коли вона вибігла на вулицю нікого, окрім ОСОБА_7 на вулиці не було. Інших подробиць в ОСОБА_7 вона не запитувала. Про те, що ДТП вчинив ОСОБА_5 їй стало відомо згодом, точної дати та від кого саме вона дізналася не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 односельці. 24 серпня 2020 року, близько 02 години 20-30 хвилин він перебував в себе вдома та дивився телевізор, коли почув, що його хтось гукає. Це виявився обвинувачений ОСОБА_5 , який попросив його підштовхнути службовий автомобіль з поліцейськими номерними знаками «НИВА» вишневого кольору, оскільки той заглох на дорозі. Цей автомобіль він і раніше бачив в селі, так як ним часто їздив батько обвинуваченого ОСОБА_10 . Він вийшов слідом за ОСОБА_5 і побачив, що автомобіль дійсно знаходився на відстані 50-70 м. від його будинку, при цьому задні колеса авто знаходились на проїзжій частині дороги, а передні на узбіччі. Він допоміг ОСОБА_5 виштовхати автомобіль на дорогу, під час чого, ОСОБА_5 , будучи, на його думку, нетверезим, послизнувся і впав на коліна, тоді підвівся і зі сторони водійського місця допоміг штовхати авто. В подальшому, коли вони разом проштовхали автомобіль приблизно 2 метри на дорогу, ОСОБА_5 зайняв місце водія, а свідок штовхав автомобіль ще приблизно 20-30 метрів тільки вже по асфальту і аж тоді автомобіль завівся, і ОСОБА_5 поїхав вперед, не подякував свідку, нічого не пояснював, а лише наказав нікому про це не розповідати.
Свідок ОСОБА_39 уточнив, що йому не було відомо за допомогою чого ОСОБА_5 приводив автомобіль в рух, чи був ще хтось в автомобілі він не бачив, оскільки було темно. Також вказав, що автомобіль заглох в такому положенні, ніби ОСОБА_5 перед тим намагався розвернутися автомобілем на дорозі. Також пояснив, що пошкодував, що допоміг ОСОБА_5 штовхати службовий поліцейський автомобіль, оскільки на його думку обвинувачений був п`яний, знервований, мав поведінку випившої людини, нечітку вимову. Зранку йому стало відомо, що в селі сталася ДТП, якийсь автомобіль наїхав на ОСОБА_7 , тому свідок переконаний, що це зробив ОСОБА_5 ще до того, як він допоміг йому виштовхати автомобіль. Також уточнив, що в цей момент на дворі було мокро, як після дощу, хоча сам дощ вже не падав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 пояснила, що з сім`ями обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 перебуває в дружніх стосунках, односельці. Всіх обставин даної справи їй не відомо, про ДТП вона дізналась, будучи на роботі в Шумській лікарні, і того ж дня прийшла до потерпілої ОСОБА_7 в травматологічне відділення навідати її. Може лиш повідомити, що 01 вересня 2020 року мама обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_36 попросила її підвезти своїм автомобілем до Хрещук (Чухач) Люди додому, саме тоді вона дізналась, що це ОСОБА_5 скоїв наїзд на ОСОБА_7 . Під час їх розмови свідок також була присутня, розмова не відбувалася на підвищених тонах, мами спілкувались спокійно, ОСОБА_21 погодилась з тим, що якщо її син винний, то нехай відповідає за свої дії.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 односельці. 24 серпня 2020 року, точної години не пригадує, приблизно о 01-02 годині його розбудила дружина ОСОБА_37 і сказала, що на дорозі щось сталося. Доки він одягнувся і вийшов на вулицю, то зустрів при вході в браму дружину, яка вела потерпілу ОСОБА_7 . Він відразу зателефонував в поліцію та на швидку допомогу і повідомив про ДТП, при цьому він не впізнав потерпілої, а лише по приїзду працівників поліції дізнався, що це була ОСОБА_7 . Потерпіла скаржилася, що в неї болять зуби, а згодом була госпіталізована до лікарні. Зранку цього дня приїзжали працівники поліції, яким вони з дружиною надали пояснення з приводу того, що сталося.
Свідок ОСОБА_41 зазначив, що він не пам`ятає, які погодні умови були того дня, пригадує, що це сталося з 23 серпня 2020 року на 24 серпня 2020 року в нічну пору доби. Автомобіля, яким скоєне ДТП він також не бачив, вранці лише бачив сліди від коліс автомобіля.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 односельці. Про те, що ДТП скоїв саме ОСОБА_5 він дізнався аж за два тижні після події. Вночі 24 серпня 2020 року він нічого підозрілого не чув, сестра розбудила його і сказала, що ліхтариками хтось світить їй у вікна. На вулицю він не виходив, оскільки йшов сильний дощ, лише подивився через вікно і бачив, що на дорозі мигав маячками поліцейський автомобіль, однак ніякої підозри це в нього не викликало, оскільки на тій ділянці дороги, близько якої він проживає дуже часто патрулюють працівники поліції. Вранці, коли на місце події знову виїхали працівники поліції і досліджували всі обставини, йому стало відомо, що якийсь автомобіль скоїв наїзд на ОСОБА_7 . Коли його увагу звернули на відбитки шин автомобіля на дорозі, він припустив, що це може бути слід від автомобіля «НИВА», позашляховика, мінівена чи буса.
Свідок ОСОБА_42 зазначив, що в 2020 році він, як власник приватного підприємства «Авто-Лада» надавав послуги з ремонту транспортних засобів, що належать Шумському ВП і неодноразово, в тому числі, здійснював ремонт автомобіля «ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 . Точної дати він не пам`ятає, скоріше за все це було 18 серпня 2020 року у вечірню пору ОСОБА_10 сам особисто пригнав до нього на станцію цей автомобіль на ремонт, а 23 серпня 2020 року у вечірню пору його забрав. Після цього даний автомобіль в нього на ремонті не перебував.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_5 , з сім`єю потерпілої були в дружніх відносинах. На момент скоєння ДТП він працював заступником начальника Шумського відділу поліції, в його розпорядженні перебував службовий автомобіль «НИВА» («ВАЗ-212140» р.н. НОМЕР_1 ) вишневого кольору, відповідно до спеціального наказу. Про те, що на потерпілу ОСОБА_7 було скоєно наїзд автомобілем він дізнався 24 серпня 2020 року зранку від мами потерпілої, яка зателефонувала йому і повідомила, що її дитину збив автомобіль. Однак про те, що до цієї події причетний саме його син він дізнався через тиждень після ДТП. З Шумського відділу поліції до нього зателефонувала мама потерпілої ОСОБА_14 і сказала їхати у відділ, тому що це його син збив ОСОБА_7 , свідок в цей період часу перебував у відпустці. Він підтверджує той факт, що просив не писати заяву в поліцію, на що зобов`язався оплатити все лікування ОСОБА_7 і оплачував вчасно до того часу, як суми на лікування почали бути великими і його сім`я не мала таких коштів. З сином в той день він розмовляв, дізнався, що син захотів купити цигарки і взяв без його дозволу службовий автомобіль, не уточняючи яким чином він його завів. Дозволу синові на керування службовим автомобілем він не давав ніколи, оскільки син був позбавлений прав керування транспортними засобами. Чи перебував обвинувачений ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння 23 серпня та 24 серпня 2020 року йому не відомо.
Свідок ОСОБА_10 уточнив, що з 17 серпня 2020 року даний службовий автомобіль перебував на СТО в с. Бриків на ремонті аж до 23 серпня 2020 року. Туди його привіз сам свідок, звідти ж і забрав особисто у справному вигляді, після чого залишив в себе за місцем проживання, хоча повинен був відвезти в гаражне приміщення Шумського відділу поліції. Ключі із замка запалювання він забрав додому, однак не пам`ятає, чи перед тим закривав авто. 25 серпня 2020 року зранку працівники поліції приїхали до нього додому і забрали автомобіль в райвідділ, при цьому жодних перешкод привести автомобіль в рух у них не було, автомобіль був не пошкодженим.
Також свідок ОСОБА_10 зазначив, що на лікування ОСОБА_7 ним було оплачено близько 19 000 грн., тобто ті суми, які потерпіла йому називала. Він за власні кошти забирав потерпілу з лікарні м. Ковель, возив в стоматологічні клініки в м. Рівне та в м. Хмельницький. Проведену операцію в м. Ковель він не оплачував, натомість оплачував послуги стоматологів до тієї пори, доки суми не стали великими. Просив трохи зачекати до його повернення з АТО, оскільки в нього там не було таких коштів, категорично оплачувати лікування він не відмовлявся.
Під час судового розгляду були досліджені надані сторонами наступні письмові докази, їх зміст, що має значення для ухвалення законного та обґрунтованого вироку, приводиться нижче.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.08.2020 року із схематичним планом до нього та таблицею ілюстрацій встановлено, що з 03.41 год. до 04.28 год. проводився огляд місця події, об`єкт огляду - автодорога по вул. Українська, с. Бриків, Шумського району, Тернопільської осласті, поблизу магазину «Продукти», на момент проведення огляду дорожнє покриття мокре, без ям та вибоїн. Ділянка в напрямку огляду пряма та призначена для руху транспортних засобів в межах населеного пункту. Проїздна частина дороги (далі ПЧД) без наявної дорожньої розмітки. На місці дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) на смузі руху до м. Шумськ із частковим переходом на праве узбіччя виявлено два сліди гальмування. Згідно вказаного протоколу, виявлено наступну слідову інформацію, зокрема: №1 слід гальмування, який бере свій початок на транспортному потоці до м.Шумськ на відстані 13,2 м до БЛ та 3,9 м до ПЧД, довжина сліду 3,6 м, кінець сліду на відстані 5,1 м до ПЧД, 16,4 м до БЛ.; №2 слід гальмування, який бере свій початок на протилежному потоці до м.Шумськ на відстані 13,3 м до БЛ, 5,5 м до ПЧД, довжина сліду 4,1 м, закінчення сліду на відстані 16,8м до БЛ та 5,8 м до ПЧД. В ході огляду було також заміряно смугу руху, яка в місці перед №1 становить 5,8 м., а за слідами гальмування 5,8 м. Ширина правого узбіччя 1,5 м, лівого 1,6 м.
У відповідності до даних протоколу огляду транспортного засобу від 08 травня 2021 року з фототаблицями, а саме: автомобіля марки "ВАЗ-212140", державний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області, що за адресою м.Шумськ, вул..Українська, 47 Кременецького району Тернопільської області, при детальному огляді правої задньої (бокової) частини цього автомобіля виявлено, що на правому задньому крилі автомобіля більше в задній та центральній частині наявні потертості із пошкодженням лакофарбового покриття автомобіля, у вигляді косо-повздовжніх смуг.
З протоколу огляду речей від 20.05.2021р. із таблицею ілюстрацією зафіксовано, що предметом огляду є Сейф-пакет №INZ4014865 із написом кульковою ручкою синього кольору «ГУНП Тернопільська», «ВП Шумськ», «ВИЛУЧЕНО: комбінезон червоного кольору, кросівки білого кольору, носки та сумка золотистого кольору», «ДАТА ПАКУВАННЯ 24.08.2020», «ЄРДР 0000136 від 24.08.2020».
При розкритті вмісту сейф-пакету встановлено, що в ньому знаходяться наступні речі, які є сухими, а саме: Жіночий комбінезон, виготовлений із бавовняної тканини, червоного кольору, зображений на фото №4. На передній зовнішній частині комбінезону в ділянці правого колінного суглобу виявлено численні плями речовини бурого кольору, яка схожа на кров, пляма аналогічної речовини виявлена і вище колінного суглобу на передній поверхні правої штанини, детально відображенні на фото 5. Також на передній зовнішній поверхні комбінезону в правій верхній частині (в правій плечовій частині) виявлено численні плями речовини бурого кольору, яка схожа на кров, які переходять на шлейку, яка з`єднує плечові частини комбінезону в передній частині. Вказані плями детально відображені на фото 6. На задній частині комбінезону (яка відображено на Фото 7). виявлено в сідничній частині практично по центру ділянку тканини із нашаруванням стійкого бруду, яка відображена детально на фото 8. Аналогічні ділянки із нашаруванням бруду виявлено з обох боків сідничної, задньої частини комбінезону, які відображено на фото 9 та фото 10. Жіночі черевики, спортивні, виготовленні із шкірозамінника, білого кольору, у яких знаходяться носки, чорного кольору, відображенні на фото №11. На носковій частині підошви лівого черевика виявлено численні ділянки із нашаруванням на підошві речовини бурого кольору, схожої на кров. Детально їх відображено на фото 13,14. Підошви обох черевик вкриті шаром бруду, в заглибленнях протектора підошви з ділянками більш стійкого бруду, підошви черевик відображенні на фото 12. Жіноча сумочка, виготовлена із блискучого матеріалу шкірозамінника, коричневого (золотистого) кольору, із ремінцем виготовленим із такого ж матеріалу, яка відображена на Фото 15,16. В середині даної сумочки будь-яких предметів чи речей не виявлено. У внутрішній частині даної сумки виявлено пошкодження матеріалу підкладки сумочки біля блискавки замка в правій частині, що відображено на фото 17.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 18.01.2017р. Центром 6141, вбачається, що автомобіль марки ВАЗ-212140, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ГУ Національної поліції в Тернопільській області.
У відповідності до постанови слідчого від 17.05.2021 року автомобіль "ВАЗ-212140", д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, що належить ГУНП в Тернопільській області, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 18.01.2017р. Центром 6141, а також чотири шини «MEDVED Я-462 98/96N» розмірами 175/75 R16C, що закріплені за цим автомобілем, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та залишено на зберіганні в гаражі №10 відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області, що за адресою м.Шумськ, вул.Українська, 47 Кременецького району Тернопільської області.
Відповідно до листа начальника відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області ОСОБА_43 від 12.05.2021 №2858/117/01-2021 на ім`я заступника начальника Головного управління начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_44 у Шумському відділенні поліції Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області станом на 24.08.2020 відповідно до п.4 наказу №10 «Про закріплення службового автотранспорту» за поліцейськими, відповідальним за стан транспортної дисципліни призначено заступника начальника Шумського відділення поліції майора поліції ОСОБА_45 . Відповідно до цього ж наказу за службовим автомобілем ВАЗ-212140, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, закріплено працівників, які мають право керувати ним, в тому числі ОСОБА_10 . Зазначено, що відповідно до журналу виїзду та повернення транспортних засобів станом на 24.08.2020 року службовий автомобіль ВАЗ 212140 д.н.з. НОМЕР_1 виїзд не здійснював. Відповідно до поданого рапорту старшого дільничого офіцера поліції капітана поліції Василя Соловка, якого в подальшому затвердив начальник підрозділу підполковник поліції ОСОБА_46 , службовий автомобіль ВАЗ 212140 д.н.з. НОМЕР_1 , 18.08.2020 року здійснив виїзд для проведення ремонтних робіт, а саме ремонту передньої підвіски, заміна моторної оливи та фільтрів на СТО «Лада Сервіс» , яка розташована за адресою с.Бриків Шумського району.
Відповідно до п.1 наказу начальника відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області ОСОБА_43 №10 від 13.01.2020 «Про закріплення службового автотранспорту» за службовим автомобілем ВАЗ-212140, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, закріплено працівників, які мають право керувати ним, в тому числі ОСОБА_10 . Відповідно до п.4 цього наказу відповідальним за стан транспортної дисципліни призначено заступника начальника Шумського відділення поліції майора поліції ОСОБА_45 . Відповідно до п.5 цього наказу категорично заборонено погаражне зберігання службового автотранспорту за місцем проживання.
Із заяви, поданої 24 серпня 2020 року ОСОБА_7 на ім`я начальника Шумського ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, заявниця просить про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка 24.08.2020 року близько 02.20 год. перебуваючи в с. Бриків по вул. Українська, знаходилась за кермом невідомого їй автомобіля, допустила дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої заявниця отримала тілесні ушкодження. Після чого автомобіль зник з місця події.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 13 травня 2021 року з планом-схемою та фототаблицею, в ході якого використовувався автомобіль ВАЗ-212140, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, потерпіла ОСОБА_7 показала на місці та розповіла, яким чином автомобіль скоїв на неї наїзд.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 13 травня 2021 року з планом-схемою та фототаблицею, в ході якого використовувався автомобіль ВАЗ-212140, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, неповнолітній свідок ОСОБА_13 розповів та показав на місці, яким чином на пішохода ОСОБА_7 було здійснено наїзд автомобілем, а водій після цього з місця ДТП втік.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи №409 від 19.05.2021 року встановлено, що за даними вивчених медичних документів, у гр-ки ОСОБА_7 при первинній госпіталізації 24 серпня 2020 року у травматологічне відділення КНП Шумської районної ради "Шумська ЦРЛ (медична карта № 2769/650) та за період подальшого лікування з 26 серпня по 04 вересня 2020 року в умовах стаціонару КНП "Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання" Ковельської міської ради Волинської області (медична карта № 6515-631), на підставі даних клінічного обстеження і результатів інструментальних досліджень (рентгенографії, комп`ютерної томографії), було діагностовано травму правого колінного суглоба у вигляді закритого імпресійного (втисненого) перелому зовнішнього виростка великогомілкової кістки, накопичення крові в його порожнині та відмічено набряк м`яких тканин ділянки суглоба. З приводу вказаної травми 27.08.2020 було проведене оперативне втручання - відкрита репозиція (співставлення) відламків, металоостеосинтез. Також, у ОСОБА_7 були відмічені ознаки забиття м`яких тканин носа у вигляді набряку і саден, забиття м`яких тканин лівої вушної раковини у вигляді набряку, травматична екстракція (видалення) верхніх першого лівого і 1-2-го правих зубів та скол емалі 2-го верхнього лівого зуба, "забій верхньої губи з розсіченням", численні садна обличчя (без уточнення анатомічної локалізації) та в ділянці верхньої і нижньої губ.

При вивченні на ім`я ОСОБА_7 комп`ютерних сканів голови від 16.12.2020, окрім відсутності 11-12-го та 21-го зубів верхньої щелепи, виявлено перелом альвеолярного відростка верхньої щелепи на їх рівні.

При судово-медичній експертизі 19 травня 2021 року у ОСОБА_7 виявлені поверхневі рубцеві зміни та ділянки гіпер- і гіпопігментацій на обличчі і підщелепній ділянці зліва, відсутність верхніх першого лівого і 1-2-го правих зубів та скол емалі 3-го верхнього лівого зуба і рубці слизової ясен в ділянці відсутніх зубів; ділянка гіперпігментації шкіри (слід загоєння садна) в ділянці правого надпліччя, що частково поширюється на ділянку плечового суглоба.

Виявлені у ОСОБА_7 ушкодження, зважаючи на їх вид, відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів, відомості про проведення оперативного втручання тощо, утворились від дії тупих предметів незадовго до її звернення за медичною допомогою, не виключено у вказаний у постанові термін - 24 серпня 2020 року.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не супроводжувались загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя, та у своєму клінічному перебігу призвели до тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №СЕ-19/120/21/4800-ІТ від 13.05.2021 року встановлено, що на момент експертного дослідження системи рульового керування та робочої гальмівної системи наданого для дослідження транспортного засобу «ВАЗ-212140», р.н. НОМЕР_1 , перебувають в працездатному стані Невідповідностей вимогам п.31.4.2 (Рульове керування) та п.31.4.1 (Гальмівні системи) Правил дорожнього руху України не виявлено. Невідповідностей стану коліс та шин наданого на дослідження транспортного засобу вимогам п.31.4.5 (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України не виявлено. Зовнішні світлові прилади перебувають в стані часткової відмови та вимогам п.31.1 та п.31.4.3 а) (Зовнішні світлові прилади) ПДР не відповідають. Виявлено несправності (невідповідності) зовнішніх світлових приладів, які полягають в тому, що розсіювач заднього лівого ліхтаря пошкоджений, лампи передніх габаритних ліхтарів та лівого додаткового ліхтаря перебувають у непрацездатному стані. Встановити причину та час виникнення виявлених вищевказаних несправностей (невідповідностей) не надається можливим, що в свою чергу унеможливлює надання експертом відповідей на поставлені питання. Вирішення питань про вплив на керування, можливість виявлення водієм до ДТП та перебування в причинному зв`язку з настанням ДТП, щодо аварійних несправностей (невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України) та у випадку їх відсутності технічного змісту не має, а тому не проводилось.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта СЕ-19/120/21/4795-ІТ від 14.05.2021 року встановлено, що під час безпосереднього огляду автомобіля «ВАЗ-212140», н.з. НОМЕР_1 , на правій задній боковині, в її задній частині, на відстані 315-320 см від переднього габаритного краю автомобіля та на висоті 115-126 см від рівня опорної поверхні, виявлено сліди у вигляді потертостей із відшаруванням шару бруду та частковим відшаруванням лакофарбового покриття, що утворились внаслідок дії відносно тупих предметів обмеженої ширини, пересування яких відносно повздовжньої осі транспортного засобу проходило спереду-назад, та які є характерними при контактуванні з пішоходом. Первинний контакт при наїзді на пішохода міг відбутися правою задньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-212140» н.з. НОМЕР_1 , на відстані наближено 315-320 см від переднього габаритного краю автомобіля (правою задньою боковиною). Первинний контакт при наїзді на пішохода міг відбутися правою задньою боковою частиною автомобіля «ВАЗ-212140» н.з. НОМЕР_1 , а саме задньою правою боковиною, на висоті 115-126 см від рівня опорної поверхні. Наїзд автомобілем «ВАЗ-212140» н.з. НОМЕР_1 на пішохода міг відбутися у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги - імовірно або на смузі руху до м. Шумськ, або на узбіччі, яке прилягає до вказаної смуги руху.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта № СЕ-19/120/21/5147-ІТ від 24.05.2021 року встановлено, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ-212140» повинен був діяти відповідно до вимог п.п.1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)», «узбіччя»), 10.1, 12.1, 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ-212140» мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, з моменту настання конкретної видимості пішохода з робочого місця водія керованого автомобіля, при наближенні до останньої за умови руху із швидкістю 60 км/год., і за умови руху із дозволеною на даній ділянці дороги швидкістю руху (50 км/год.) шляхом виконання вимог п.п.10.1,12.1 ПДР України. На момент проведення експертизи невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «ВАЗ-212140» діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 12.1 ПДР України, отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору не відповідали вимогам зазначених пунктів Правил і вказана невідповідність з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, невідповідностей в діях водія автомобіля «ВАЗ-212140» вимогам п.12.2 ПДР України не вбачається. При заданому слідством комплексі варіантів вихідних даних, дії водія автомобіля «ВАЗ-212140» з технічної точки зору не відповідали вимогам п.12.4 ПДР України, проте в даній дорожній ситуації вказана невідповідність з технічної точки зору не перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП. Для оцінки дій водія автомобіля «ВАЗ-212140» з точки зору їх відповідності вимогам п.1.10 ( в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)», «узбіччя») Правил дорожнього руху України, спеціальних знань в області судової авто техніки не потрібно і така оцінка експертом-автотехніком не проводиться. При встановлених слідством обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди і заданому комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-212140» вимогам п.п.10.1, 12.1 ПДР України привела до виникнення ДТП, тобто причиною настання даної ДТП - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «ВАЗ-212140» зазначеним вимогам пункту ПДР України.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На підставі викладеного, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.289 КК України, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, а також його необережні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Також суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 135 КК України, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка побуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати їй допомогу та сама поставила потерпілу в небезпечний для життя стан.
Під час судового засідання прокурор ОСОБА_6 просив призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 3 роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Потерпіла ОСОБА_7 під час судового засідання наполягала на найсуворішій мірі покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , тобто реальне позбавлення волі.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження повністю знайшло своє підтвердження і підтверджено доказами, які були досліджені в ході судового розгляду ті події, які мали місце 24 серпня 2020 року, також вважає, що знайшло підтвердження всі факти, які викладені в обвинувальному акті, а саме у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень та факт вчинення ним цих правопорушень в стані алкогольного сп`яніння. Зі сторони ОСОБА_5 не було щирого каяття, він не просив вибачення в потерпілої, не відшкодовував всі понесені нею збитки, на шлях виправлення не став, про що свідчать факти порушення ним обраного запобіжного заходу. Вважає, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив три кримінальні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи викладене, частково погоджуючись з думкою прокурора стосовно призначення покарання, просив призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 286 КК України 3 роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив вибачення в сім`ї потерпілої за скоєне, обіцяв відшкодувати всі кошти за лікування. Стосовно призначення покарання, просив визначити йому умовний термін покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 вважає, що за ч.1 ст. 135 КК України ОСОБА_5 підлягає виправданню, оскільки не вважає, що ОСОБА_7 на момент ДТП перебувала у небезпечному для життя стані, що повністю спростовано в ході дослідження доказів. Щодо ч. 1 ст. 289 КК України та ч. 1 ст. 286 КК України вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена зібраними і дослідженими матеріалами, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину щодо обставин справи, однак немає достатніх доказів того, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Просить не враховувати цю обставину, як обставину, що обтяжує відповідальність. Просить взяти до уваги обставину, яка пом`якшує відповідальність, а саме те, що батьком ОСОБА_5 було частково відшкодовано кошти на лікування потерпілої в розмірі 19000 грн. Враховуючи те, що його підзахисний на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вибачився, визнав вину, вважає, що йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточну міру покарання у виді 3 роки обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, призначивши іспитовий строк. Стосовно позбавлення права керування транспортними засобами, то звертає увагу на те, що ОСОБА_5 такого права не має, то і не слід призначати це покарання.

Від потерпілої особи ГУНП в Тернопільській області надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника потерпілого.

Заслухавши учасників процесу, показання обвинуваченого, потерпілої і свідків, дослідивши надані сторонами і викладені у вироку докази та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавентс проти Латвії" від 07.11.2002, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Позицію обвинуваченого щодо заперечення керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суд розцінює як намагання уникнути суворого покарання за скоєні злочини, оскільки показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_39 доводиться перебування обвинуваченого в період вчинення кримінальних правопорушень з ознаками алкогольного сп`яніння і суд не знаходить достатніх підстав вважати ці покази недостовірними, а ці докази недопустимими чи неналежними.
При цьому суд враховує правовий висновок, зроблений ВС в постанові від 01.12.2021 у справі №672/1420/17, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, має бути встановлено шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, які є у кримінальному провадженні, зокрема, й на підставі показань свідків. Визнання недопустимими окремих доказів (наприклад, висновку експерта) не є процесуальною перешкодою для того, щоб вважати вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, у стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання. В постанові зазначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст.242 КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів.
У судовому засіданні дослідженні матеріали кримінального провадження відносно особи ОСОБА_5 , відповідно до яких обвинувачений на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, 28.02.2020р. Шумським районним судом Тернопільської області притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, накладено штраф 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 12 місяців, 01.02 2020 відділенням поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом за ч.1 ст.126, накладено штраф 425 грн., за інформацією Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Тернопільські області у Єдиному державному реєстрі МВС України відсутня інформація про отримання посвідчення водія гр. ОСОБА_5 .
Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд також враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено законом до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, його вік, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, характер та мотиви допущених особою порушень, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочинів, невідшкодування потерпілій завданої шкоди, думку потерпілої щодо необхідності призначення обвинуваченому найсуворішого покарання та приходить до висновку необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкцій статей, за яким кваліфіковану кримінальні правопорушення за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки та за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі, застосувавши вимоги ч.1 ст.70 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєних злочинів, їх суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
З огляду на правові висновки, зроблені ВС у постановах ККС від 25.09.2019 у справі №509/4910/17 та від 29.05.2018 у справі 484/3291/16-к, що перебування водія автомобіля, який порушив ПДР, у стані сп`яніння, за відсутності даних про особу обвинуваченого, які істотно знижують його ступінь небезпеки та ступінь небезпеки вчиненого, є перепоною до призначення водієві покарання із застосуванням ст.75 КК. В постанові від 25.09.2019 колегія суддів ККС ВС підкреслила, що особа, керуючи автомобілем у населеному пункті в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, чим проявив байдуже ставлення засудженого до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями. Звільнення особи від реального відбування покарання за встановлених обставин не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню нових злочинів іншими водіями.
Відтак, підстав для застосування статті 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілої залишити без розгляду за заявою її представника, оголошеною в судовому засіданні.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведені судові експертизи, а саме: судової автотехнічної №СЕ-19/120-21/4800-ІТ, вартість проведення якої становить 1716,20 грн., судової транспортно-трасологічної №СЕ-19/120-21/4795-ІТ, вартість проведення якої становить 1372,96 грн., судової автотехнічної №СЕ-19/120-21/5147-ІТ, вартість проведення якої становить 1716,20 грн., судової трасологічної №СЕ-19/120-21/4797-ТР, вартість проведення якої становить 858,10 грн., судової автотоварознавчої №СЕ-19/120-21/4799-АВ, вартість проведення якої становить 1716,20 грн., всього на суму 7379,66 (сім тисяч триста сімдесят дев`ять) грн.66 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 289 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 286 КК України - у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину залишити без розгляду.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 7379,66 (сім тисяч триста сімдесят дев`ять) грн.66 коп.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ-212140, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, червоного кольору, що належить ГУНП в Тернопільській області, а також чотири шини «MEDVED Я-462 98/96N» розмірами 175/75 R16C, що закріплені за цим автомобілем, що зберігаються в гаражі № НОМЕР_3 відділення поліції №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопопільській області, що за адресою м.Шумськ, вул.Українська, 47 Кременецького району Тернопільської області - повернути за належністю ГУНП в Тернопопільській області;

- комбінезон червоного кольору, спортивні черевики білого кольору, носки чорного кольору та жіночу сумочку коричневого (золотистого) кольору, які знаходяться в опечатаному сейф-пакеті №7307849, в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області - повернути потерпілій.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1