Справа №293/640/22
Провадження № 1-кп/293/208/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхів за участю обвинуваченого в режимі відеоконференції з Житомирською установою виконання покарань №8 кримінальне провадження №0000553 від 02.04.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Черняхівського районного суду Житомирської області 26.05.2022 надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні №0000553 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 27.05.2022 призначено підготовче судове засідання в режимі дистанційного судового провадження за участю обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції з Житомирською установою виконання покарань №8.
Одночасно з обвинувальним актом прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 без права внесення застави строком на 60 днів.
В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.04.2022 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.05.2022.

Підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали ризики визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані вище ризики наявні та не перестали існувати станом на момент подання клопотання, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому існує реальний ризик переховування останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з потерпілою, є батьком та свекром свідків у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим існує реальна загроза незаконного впливу на вказаних осіб, які володіють відомостями про обставини кримінального правопорушення та існує реальна загроза незаконного впливу на них з боку обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_4 проживає в одному селі з іншими свідками вказаного кримінального правопорушення та існує реальна загроза їх залякування чи іншого незаконного впливу на них.

Обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави строком на 60 діб з підстав, викладених у клопотанні, просила його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід домашній арешт. Вказав, що його підзахисний вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється,активно сприяв розкриттю даного правопорушення, давав визнавальні покази під час досудового розслідування, позитивно характеризується, раніше не судимий, важко працює на землі, доглядає худобу (коні, поросята, Корови). Подав суду засвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_7 заяву про те, що потерпіла ОСОБА_6 не заперечує проти зміни підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, претензій до нього не має. Аналогічну заяву склав також і син обвинуваченого ОСОБА_8 , який має статус свідка в даному кримінальному провадженні. Захисник також зазначив, що ОСОБА_4 у 2021 переніс інсульт і з цього приводу проходив лікування та різного роду обстеження. На даний час має головні болі та потребує лікування. Крім того, він є інвалідом третьої групи по слуху з 2018 року безтерміново. Вказує, що обвинувачений не має не меті переховуватись від суду та ухилятись від виконання покладених на нього обов`язків, так само як і впливати на потерпілу чи свідків. Також вказав, що потерпіла потребує стороннього догляду, про що долучив до матеріалів справи довідку з КНП "Черняхівське територіальне медичне обєднання" Черняхівської селищної ради та на період розгляду справи в суді проживатиме з сином та невісткою.

Рахує, що доводи прокурора про наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України грунтуються на припущеннях, а тому просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, зважаючи на його хворобу та похилий вік.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, шкодує про те що сталося.Пояснив, що переховуватись від суду не буде.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вказала, що претензій до обвинуваченого не має, так як частково винна у тому що сталося, бо багато балакала. У разі застосування судом домашнього арешту вони будуть проживати окремо: вона у сина з невісткою в с.Головино, а її чоловік - у їхньому будинку в с.Бежів, де доглядатиме одночасно за господарством (свиньми, конем, коровами, тощо).
Суд, дослідивши клопотання прокурора та вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбаченихст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У ст.199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст. 9 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено судом у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.04.2022.

Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

При цьому слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа "Руденко проти України").

В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Національне законодавство у вигляді змісту положень ч.3 ст.199 КПК України і, зокрема ст.331 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа "Тодоров проти України").

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа "Панченко проти Росії"). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бакчиєв проти Молдови").

Ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним.

Також, не достатньо обґрунтованим, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки такий незаконний вплив прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив.

Суд звертає увагу на ту обставину, що потерпіла, яка є дружиною обвинуваченого та син обвинуваченого, який є свідком по даному кримінальному провадженні, самостійно подали до суду нотаріально посвідчені заяви про те, що вони не заперечують проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт.

Дослідивши додані до клопотання докази та оцінивши наведені прокурором ризики, визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов переконання, що такі грунтуються виключно на припущеннях та не доведені і не підтверджені належними та допустимими доказами.

На даний час виключні обставини для тримання ОСОБА_4 під вартою судом не встановлені. Зазначені прокурором ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати виключною підставою для тримання останнього під вартою.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо обвинуваченого є не співмірним меті заходу.

У даному кримінальному провадженні, об`єктивно на неупереджено оцінивши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, щиро розкаюється у вчиненому та шкодує про те що сталося, суд дійшов висновку, що запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України можливо шляхом застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки на даний час саме такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 , належної процесуальної поведінки та покладених обов`язків явки до суду.

За вказаних фактичних обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за відсутності достатніх підстав та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст.176-178,181,183,194,196,197,199, 200, 331КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.04.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора, та покласти на нього такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 28 липня 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити до місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали до 28.07.2022 включно.

Відкласти підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 29.06.2022, в яке викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого та його захисника.

Копію ухвали суду для виконання та контролю виконання направити за місцем проживання обвинуваченого, а саме до відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали додатково покласти на Коростишівську окружну прокуратуру.

Вручити копії цієї ухвали обвинуваченому, захиснику та прокурору негайно після її оголошення, а також направити до СІЗО Житомирської УВП № 8.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено 30.05.2022

Головуюча суддя ОСОБА_9