Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/431/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 303 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_2 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2022 року, про відмову в задоволенні скарги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до Кіровського районного суду міста Кіровограда на бездіяльність заявленого суб`єкта оскарження, службові особи якого після отримання від заявника письмового повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, не внесли таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Просить зобов`язати їх внести таку інформацію до ЄРДР, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 376-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2022, відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Третього відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у м. Миколаєві з дислокацією у м. Кропивницькому щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення від 01.06.2022.
В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_2 просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2022 скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити, визнати незаконною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві та його третього слідчого відділу ( з дислокацією в м. Кропивницькому) щодо невнесення відомостей по заяві до ЄРДР та зобов`язати їх внести відомості по ній до ЄРДР.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на етапі розгляду скарги на бездіяльність заявленого суб`єкта оскарження, слідчий суддя не має права давати оцінку чи є в діях певної особи склад злочину чи немає. Однак слідчий суддя вдався до аналізу тексту заяви про вчинення кримінального правопорушення, крім того залишив поза увагою вимоги положень статей 303, 214 КПК України та постановив ухвалу з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

В поданому до апеляційного суду клопотанні (заяві) представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу розглянути без його та ОСОБА_6 участі.

Враховуючи положення ст.406 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2022 по справі №401/1694/21 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_7 (позивач у справі) до Світловодського міського голови, Світловодської міської ради, Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» Кіровоградської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Під час підготовки апеляційної скарги на вказане рішення скаржником було виявлено, що ймовірно справу умисно розподілено на суддю ОСОБА_8 , оскільки лише один суддя приймав участь у розподілі, тобто відбулося втручання в роботу внутрішньої автоматичної системи розподілу справ суду. Крім цього, суддя ОСОБА_8 міг бути зацікавленим в розгляді справи на користь позивача.
Враховуючи в який саме спосіб було реалізовано передачу справи судді ОСОБА_8 , скаржник припустив наявність у останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.376-1 КК України у зв`язку з чим 01.06.2022.
звернувся із заявою до відповідного відділу ДБР.
24.06.2022 заявлений суб`єкт оскарження направив скаржнику відповідь, в якій послався на відсутність події злочину, як на підставу відмови у внесенні повідомлення та відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви.
Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог зазначених вище законів та обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_6 на бездіяльності заявленого суб`єкта оскарженнящодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення від 01.06.2022.
Крім того, відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_6 слідчий суддя мотивував своє рішення також і наступними обставинами.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Твердження скаржника щодо можливого втручання в роботу системи автоматичного розподілу справ між суддями спростовано слідчим, оскільки згідно звіту про автоматичний розподіл справи №401/1694/21 участь в розподілі приймали чотири судді, а головуючим суддею обрано суддю за випадковим числом 447, а саме ОСОБА_8 .
Дослідивши матеріали звернення, слідчий дійшов висновку, що підставою для звернення ОСОБА_6 із заявою про кримінальне правопорушення, начеб -то вчинене суддею ОСОБА_8 стало постановлення, на думку ОСОБА_6 , незаконного судового рішення.
Відповідно до частини 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Згідно із ч. ч. 1-3 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права; втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
У відповідності до статей 1 та 10 Загальної (Універсальної) хартії судді, ухваленої 17 листопада 1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань), незалежність судді є обов`язковою для безстороннього правосуддя згідно із законом. Це невід`ємна його складова. Всі установи і органи влади, національні чи міжнародні, повинні поважати, захищати і відстоювати таку незалежність (ст.1.)
Притягнення судді до цивільної відповідальності в країнах, де існує така можливість, а також до кримінальної відповідальності, в тому числі й арешт судді, повинні допускатися тільки за умови відсутності впливу на його незалежність (ст.10).
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) Комітету Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ч.1 ст.126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.
Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3).
Оскарження дій головуючого судді, а також неправильність оцінки доказів, є предметом дослідження під час розгляду апеляційної/касаційної скарги, або заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
За зазначених обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 та за наслідками розгляду справи у задоволенні його вимог відмовив.
Враховуючи зазначене апеляційний суд погоджується з обґрунтованими висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 , що обумовлює необхідність залишення без задоволення і апеляційної скарги останнього.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст.404, 406, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4