Справа № 373/1308/22
Номер провадження 1-кп/373/205/22
УХВАЛА
10 серпня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участі:

секретарки ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув обвинувальний акт в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000191 від 10.07.2022 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Переяслав, який мешкає у АДРЕСА_1 .
05.08.2022 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшов зазначений обвинувальний акт, який складений старшою слідчою СВ ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 та погоджений прокуроркою Переяславського відділу Борсипільської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні 10.08.2022 при з`ясуванні питання можливості призначення судового розгляду встановлено наступні обставини.
Згідно зі змістом фактичних обставин, формулювання обвинувачення, а також розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вбачається, що ОСОБА_4 своїми діями заподіяв майнову шкоду ТОВ «ФОРВАРД ІНК». На цьому наголосила і прокурорка в судовому засіданні.
Однак, в обвинувальному акті не зазначено анкетних відомостей ТОВ «ФОРВАРД ІНК», зокрема його повної назви із вказівкою на організаційно-правову форму, коду ЄДРПОУ, юридичної адреси тощо.
Замість цього, як зазначила прокурорка та вбачається зі змісту обвинувального акту, зазначені дані представника потерпілого ОСОБА_6 , який, за його поясненнями, не є єдиною особою, уповноваженою на представництво ТОВ «ФОРВАРД ІНК».
Отже, всупереч приписам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого, в обвинувальному акті не містяться анкетні відомості потерпілої особи, а зазначені дані одного з її представників.
Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, крім іншого: верховенство права, законність, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумні строки.
Відповідно до положень ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 цієї Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 цієї Конвенції.
Значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає в тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.
За таких обставин, з метою дотримання прав обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, у тому числі у контексті дотримання права особи на ефективне розслідування, суд має вжити передбачених кримінально-процесуальним законодавством заходів, які б забезпечили відновлення порушених прав.
Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приписами ст. 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині як виправдувального, так й обвинувального вироків суд має зазначити формулювання обвинувачення, визнане судом недоведеним (для першого випадку) або доведеним (у другому випадку).
Формулювання обвинувачення - це стисле і точне викладення твердження про винуватість конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення на основі фактично встановлених обставин кримінального провадження, які мають юридичне значення для вирішення питання про притягнення цієї особи до відповідальності за конкретною статтею КК України у контексті формули правової кваліфікації.
Відповідно до положень п. 1 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує в обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч. 1 ст. 348 КПК України).
Отже, виклад формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має дозволяти учасникам кримінального провадження й суду зрозуміти зміст обвинувачення як такого.
При цьому, до формулювання обвинувачення не мають включатись обставини, які не впливають на підтвердження винуватості особи та не передбачені диспозицією норми КК України, за якою особа притягається до кримінальної відповідальності, зокрема: мотив та мета злочину, якщо у диспозиції статі КК України не міститься прямої вказівки на ці ознаки або вони однозначно випливають із характеру діяння; висновки експертиз, оскільки вони мають досліджуватись як докази на підтвердження тих чи інших обставин кримінального провадження тощо.
Водночас, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 , викладене таким чином, що унеможливлює чітке розуміння його змісту, у тому числі через допущені логічні та орфографічні помилки.
Зокрема, зміст формулювання обвинувачення розпочинається реченням, яке не має змістовного завершення думки: « ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в умовах воєнного стану 09 липня 2022 року близько 22 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) проходячи поряд з територією ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «КОЛОС» АПК УКРАЇНИ, що знаходиться за адресою: вул. Героїв Дніпра, 122 в м. Переяслав, Бориспільського району, Київської області.»
Прокурорка у судовому засіданні пояснила, що це речення стосується часу та місця виникнення в ОСОБА_4 злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна. Однак, не пояснила, яке це має значення у контексті ст. 91 КПК України та диспозиції ч. 4 ст. 185 КК України, за якою кваліфіковано стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 .
Про обставини (дії) безпосередньо таємного викрадення ОСОБА_4 чужого майна зазначено у 3 абзаці формулювання обвинувачення. Зокрема, вказано, що « … ОСОБА_4 таємно від сторонніх осіб, перебуваючи на території вищевказаного товариства, за адресою: АДРЕСА_2 в кущах поряд з столовою викрав скручені 3 частини кабелів, а саме тимчасової лінії підключення системи освітлення довжиною 51м 60 см (ИНТЕРКАБЕЛЬ КИЕВ К147 ПВС 3х1. 5+1х1.5 ПБ 113), кабель тимчасової лінії підключення системи освітлення довжиною 10 м 88 см (К-2 ПВС 4х2.5 2013) та кабель тимчасової лінії підключення системи освітлення довжиною 8 м 52 см (ИНТЕРКАБЕЛЬ КИЕВ К147 ПВС 3х1. 5+1х1.5 ПБ 113), який належить ТОВ «ФОРВАРД ІНК».»
Слово «столовою» не відповідає назві об`єкту (приміщення) українською мовою, оскільки є росіянізмом, що перебуває за межами української мови й не зафіксоване словниками. При цьому, назва приміщення, поряд з яким відбулось викрадення майна, має суттєве значення для визначення місця вчинення кримінального правопорушення у контексті формулювання обвинувачення.
Крім того, з формулювання предмету крадіжки є незрозумілим, чи було викрадено 3 частини кабелів тимчасової лінії підключення системи освітлення довжиною 51 м 60 см, а також кабелі тимчасової лінії підключення системи освітлення довжиною 10 м 88 см та 8 м 52 см, чи це три кабелі відповідної довжини, як про це зазначено у наприкінці формулювання обвинувачення із посиланням на висновок судово-товарознавчої експертизи.
З рішення Європейського суду з прав людини в справі «Маточча проти Італії» вбачається, що одним з елементів дотримання прав людини, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, у кримінальних провадженнях є необхідність чіткого повідомлення обвинуваченого про час та місце інкримінованих дій.
Однак, у формулюванні обвинувачення взагалі не зазначено час вчинення кримінального правопорушення таємного викрадення чужого майна (крадіжки). У всьому формулюванні обвинувачення є згадка про час (09.07.2022 близько 22 години) лише у першому реченні формулювання обвинувачення, про незавершеність думки в якому вже наголошувалось вище. Навіть враховуючи пояснення прокурорки щодо цього речення та часу, який в ньому вказаний, вбачається, що цей час може стосуватися моменту виникнення умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, а не самого такого викрадення.
Крім того, у формулюванні обвинувачення зроблено посилання на висновок судово-товарознавчої експертизи № 1836/22 у контексті визначення вартості трьох кабелів тимчасової лінії підключення системи освітлення.
Однак, розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті фактично суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду.
Вірогідна реалізація прокурором права на зміну обвинувачення під час судового розгляду за встановлених судом обставин не може слугувати підставою для невжиття передбачених КПК України заходів щодо відновлення порушених та уникнення майбутніх порушень прав обвинуваченого та потерпілого, насамперед права на справедливий суд.
Крім того, відновлення порушених прав за вказаних обставин, у формі повернення обвинувального акту прокурору, на стадії судового розгляду не передбачено КПК України. Отже, встановлені порушення закону перешкоджатимуть як підготовці до судового розгляду, так і самому судовому розгляду із дотриманням завдань та засад кримінального провадження.
Крім того, слід звернути увагу на те, що в анкетних відомостях обвинуваченого, які повторені також на початку формулювання обвинувачення, зазначено: «раніше не судимий». Пунктом 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не передбачено зазначення таких відомостей в анкетних відомостях щодо обвинувачених. Яке це має значення для судового розгляду кримінального провадження, що розглядається, прокурорка у судовому засіданні пояснити не змогла.
Буквальне тлумачення словосполучення «раніше не судимий» вказує на особу, до якої до визначеного моменту часу не застосовувалися судові процедури. При цьому, такі процедури можуть бути як кримінально-правовими, так і в порядку цивільного, господарського, адміністративного судочинства тощо.
Кримінальний закон передбачає інститут судимості. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.
Отже, згадка про те, що обвинувачений має судимість має значення лише у визначених законами випадках, насамперед при призначенні покарання та підлягає відповідному доказуванню у порядку, визначеному КПК України.
Також, слід звернути увагу на те, що перебування людини у стані «раніше не судимої» є природнім та відповідає концепції презумпції невинуватості, закріпленій у ст. 62 Конституції України, й не потребує окремого зазначення в анкетних відомостях будь-якого учасника кримінального провадження.
При цьому, необхідність дотримання правил українського правопису при викладенні тексту обвинувального акту є передумовою можливості відтворення та сприйняття його змісту усіма учасниками кримінального провадження.
Крім того, з огляду на приписи ст. 109, 110, 372, 374 КПК України потребують чіткого та повного зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження та можливості їх ідентифікації з-поміж інших.
Керуючись ст. 1, 2, 7 10, 17, 20 22, 29, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000191 від 10.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1