БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.02.2022
Єдиний унікальний номер 497/2433/2021
Провадження № 1-кп/497/32/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
цивільного позивача ОСОБА_6
представника потерпілої та цивільного позивача - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000180 від 03.05.2021 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, інваліда 3 групи, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину за ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.05.2021 близько 00:00 годині, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Toyota» моделі «Camry», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в салоні якого у якості пасажира перебувала ОСОБА_5 , по автодорозі Болград- Кубей-Арциз (Т-16-08) від с. Залізничне в бік м. Болграда, де на 0 км + 540 м., на заокруглій ділянці дороги наліво, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а саме:

п.1.5., згідно якого: «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні утворювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровлю громадян, спричиняти матеріальну шкоду»;

п.2.3 (б), згідно якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п.12.1., згідно якого: «при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.3., згідно якого: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Керуючи вказаним автомобілем за зазначених обставин, ОСОБА_4 , діючи з необережністю, з протиправної самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючись невиправданими мотивами нібито повного контролю за рухом керованого транспортного засобу, який сам по собі був знаряддям з підвищеної суспільної небезпекою, свідомо обрав небезпечну швидкість руху керованого ним автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечувала належну безпеку, таку що не давала йому можливість постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не реагував на її зміну, та як наслідок втратив можливість керованого руху транспортного засобу уздовж дорожнього полотна, доступив з`їзд керованого ним автомобіля у праве узбіччя з подальшим покиданням у правий кювет та травмування пасажира ОСОБА_5 о внутрішні частини салону автомобіля.

Внаслідок допущених водієм ОСОБА_4 вказаних порушень вимог Правил дорожнього руху України, пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_5 спричиненні тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівих поперечних відростків 1-го, 2-го, 3-го і 4-го поперекових хребців зі зміщенням, забою лівої легені, закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забійних ран в ділянці обличчя, садна на лівій гомілці, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад три тижні (більш як 21 день), і в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - визнав повністю.

Пояснив, що знає ОСОБА_6 з дитинства, вони є сусідами, періодично товаришували та мають добрі стосунки. 02.05.2021 року зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на дискотеці, які приїхали в село святкувати Великдень, після чого вирішили поїхати у місто Болград купити сигарети. ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля Тойота, що належав ОСОБА_6 , оскільки він був тверезий, а ОСОБА_6 ні. Опівночі 03.05.2021 року по автодорозі Болград- Кубей-Арциз (Т-16-08) від с. Залізничне в бік м. Болграда, на 0 км + 540 м., на заокруглій ділянці дороги наліво не впорався з керування, допустив з`їзд керованого ним автомобіля у праве узбіччя з подальшим покиданням у правий кювет, все сталось дуже швидко. ОСОБА_4 втратив свідомість та прийшов до тями вже в лікарні, де лікувався довго, переніс декілька операцій та потребує ще лікування та операцію. Вважав, що швидкість автомобіля була приблизно 90 км/годину, але точно визначити не міг, оскільки спідометр показує у милях/годину.

У вчиненому щиро кається, до свого вчинку відноситься негативно, і дуже жалкує, розуміє про наслідки, які настали та про відповідальність яку має понести. Визнає необхідність відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди, частково визнає заявлені цивільні позови, як зможе заробляти кошти зобов`язується відшкодувати потерпілим шкоду повністю. Зробив для себе відповідні висновки, просив строго його не карати, та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки до дтп він працював водієм-далекобійником, інших здібностей та освіти не має, тобто право керування автомобілем це для нього є засобом існувати та утримання родини та малолітньої доньки.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, 03.05.2021 року о 00:03 годині до Болградського ВП надійшло повідомлення зі служби 102 про ДТП по автодорозі Болград- Кубей-Арциз (Т-16-08) від с. Залізничне в бік м. Болграда, на 0 км + 540 м, що підтверджується рапортом.

За вказаним повідомленням були внесені відомості в ЄРДР 03.05.2021 року о 01:00:31 годині та розпочато досудове розслідування за первинною правовою кваліфікацією за ст.286 ч.1 КК України.

Постановою заступника начальника відділу - начальника СВ Болградського ВП від 03.05.2021 року було створено слідчу групу в цьому кримінальному провадженні та постановою заступника керівника Болградської окружної прокуратури призначено групу прокурорів.

Слідчим СВ Болградського ВП в проміжок часу з 00:20 години до 00:43 години було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, результати огляду зафіксовані в протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 03.05.2021 року.

Постановою слідчого від 25.05.2021 року ОСОБА_5 визнана потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки отримала травми.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2021 року по справі №497/1339/2021 накладено арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно висновку Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 19.08.2021 року №СЕ-19/116-21/13060-ІТ рульове керування, ходових частина та гальмова система автомобіля марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 на момент настання події знаходилась у працездатному стані, дозволяли водієві контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобілю.

Відповідно до висновку експерта Болградського районного відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №213 від 22.09.2021 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, множинних саден на голові, забій лівого гомілково-ступневого суглобу, множинні садна в ділянці обох кистей і правого зап`ястку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, вони могли утворитися при ДТП у пасажира в салоні легкового автомобіля, що рухався, при перекиданні. Дані тілесні ушкодження за терміном давності могли утворитися в ніч з 02 на 03.05.2021 року незадовго до госпіталізації ОСОБА_6 в Болградську ЦРЛ 03.05.2021 року о 08:00 годин. Дані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Діагнози «Перелом передней стенки лобной пазухи слева» і «Повреждение связок в області голено-стопного сустава» не обґрунтовані і не підтверджуються об`єктивними даними.

Відповідно до висновку експерта Болградського районного відділення КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №214 від 22.09.2021 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівих поперечних відростків 1-го, 2-го, 3-го і 4-го поперекових хребців зі зміщенням, забою лівої легені, закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забійних ран в ділянці обличчя, садна на лівій гомілці, Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, вони могли утворитися при ДТП у пасажира в салоні легкового автомобіля, що рухався, при перекиданні. Дані тілесні ушкодження за терміном давності могли утворитися в ніч з 02 на 03.05.2021 року незадовго до госпіталізації ОСОБА_5 в Болградську ЦРЛ 03.05.2021 року о 01:00 годин. Дані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

09.12.2021 року ОСОБА_4 отримав повідомлення про підозру від 26.11.2021 року.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є дівчиною ОСОБА_6 , який є давнім знайомим ОСОБА_4 , якого вона тоді побачила перший раз. Вони разом зі ОСОБА_6 приїхали в село Залізничне святкувати Великдень. З ОСОБА_4 зустрілись на дискотеці вночі з 02 на 03.05.2021 року, потім вирішили поїхати на автомобілі Тойота до міста Болград. За кермо сів ОСОБА_4 , оскільки інші були нетверезі, вона сиділа в салоні позаду зі сторони водія. Вважає, що водій їхав дуже швидко зі слів ОСОБА_6 . На трасі до міста Болград сталось ДТП з перекиданням автомобіля, вона втратила свідомість, періодично приходила до тями, шпиталізована до лікарні, оскільки отримала травми, де лікувалась 2-3 тижні, потім місяць вдома, й зараз продовжує лікування. Щодо призначення покарання обвинуваченому, покладалася на розсуду суду, підтримавши свого адвоката.

Свідок обвинувачення ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що знає ОСОБА_4 з дитинства, вони були сусідами, але потім життєві шляхи розійшлись. З ОСОБА_4 зустрілись 02.05.2021 року на дискотеці в селі, куди він разом з дівчиною ОСОБА_5 приїхали на Великдень. Потім ОСОБА_4 запропонував поїхати в Болград за сигаретами, він не хотів, але все ж таки передав ОСОБА_4 ключі від автомобілю та вони поїхали. Зазначає, що був нетверезим, а щоб ОСОБА_4 вживав алкогольні напої - не бачив. На шляху до м.Болград побачив, що на спідометрі автомобіля швидкість 120 миль/годину та говорив водію ОСОБА_4 , щоб той знизив швидкість, оскільки це небезпечно, але на заокруглій ділянці дороги наліво водій не впорався з керування, допустив з`їзд автомобіля у праве узбіччя з подальшим покиданням у правий кювет. Після цього, витягнув ОСОБА_5 з автомобіля та всі поїхали до лікарні. Щодо призначення покарання обвинуваченому, покладалася на розсуду суду, підтримавши свого адвоката.

Відповідно до чинного законодавства всі надані стороною обвинувачення докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст.23 КПК України за участі учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка як це вимагає ст. 94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.
Суд вважає, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України за ознаками кримінального злочину: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, судом не встановлено. Тому між діяннями ОСОБА_4 та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень потерпілої, існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, дані про особу обвинуваченого, те, що він є особою з інвалідністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, родину, малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, що вцілому свідчить про міцні соціальні зв`язки, особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини, бажання відшкодувати потерпілому завданий збиток. На «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття суд визнає обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді Болградського районного сектору №1 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 03/02/2022 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має низький рівень ймовірності вчинення повторного злочину, ризик небезпеки для суспільства низький, характеризується позитивно, на думку відділу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з покладенням на нього певних обов`язків (а.с.65-70).
З огляду на викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, враховуючи позицію прокурора і потерпілого, а також приймаючи до уваги висновок Органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції даної статті без ізоляції від суспільства у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання щодо додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приймає до уваги, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення за ст.286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а вже його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення кримінального правопорушення, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, необережну форму вини, наявність в нього права керування транспортними засобами категорій А. В., С., СЕ, досвід роботи водієм вантажного автотранспорту, відсутність фактів притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відсутність іншої освіти та професійних вмінь, окрім як робота водія, враховуючи імперативні приписи санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд приходить до висновку про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення керувати транспортними засобами.
Щодо поданих цивільних позовів суд вирішує наступне.
Відповідно ч.ч. 1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди на лікування в розмірі 9765,50 грн., за надання юридичної допомоги в сумі 13500,00 грн., моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень.
На підтвердження розміру завданої шкоди надано: в частині витрат на лікування чеки на придбання медикаментів, послуг з проведення комп`ютерної томографії; юридичної допомоги витяг з угоди про надання правової допомоги №351 від 29.12.2021 року, акт виконаних адвокатом робіт та їх вартість від 29.12.2021 року, квитанція від 29.12.2021 року. На підтвердження розміру моральної шкоди не надано додаткових доказів, окрім наявних в матеріалах кримінальної справи.
Цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди на лікування в розмірі 11651,60 грн., за надання юридичної допомоги в сумі 13500,00 грн., матеріальної шкоди як компенсації вартості завданих механічних ушкоджень автомобілю марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 , - 189000,00 грн., моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень.
На підтвердження розміру завданої шкоди надано: в частині витрат на лікування чеки на придбання медикаментів, послуг з проведення комп`ютерної томографії; компенсації вартості завданих механічних ушкоджень автомобілю марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 не надано доказів; юридичної допомоги витяг з угоди про надання правової допомоги №352 від 29.12.2021 року, акт виконаних адвокатом робіт та їх вартість від 29.12.2021 року, квитанція від 29.12.2021 року. На підтвердження розміру моральної шкоди не надано додаткових доказів, окрім наявних в матеріалах кримінальної справи.
Розглянувши по суті заявлені цивільні позовні заяви, суд, застосовуючи викладені норми права, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу. Положенням ст. 120 КПК України визначено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Аналогічні висновки робить й Верховний суд, зокрема, у постанові від 27.02.2019 року у справі № 922/1163/18
Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільні позови були визнані частково. Позов ОСОБА_5 визнано в частині стягнення витрат на лікування та частково витрат на надання правової допомоги, моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень. Позов ОСОБА_6 визнано в частині стягнення витрат на лікування та частково витрат на надання правової допомоги, моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень. В іншій частині цивільні позови ОСОБА_4 не визнані, оскільки не доведено розмір шкоди.
Оцінюючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне задовольнити частково.
Враховуючи визнання обвинуваченим позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 9765,50 грн. та їх доведеність та обґрунтованість, суд приходить до висновку про їх задоволення.
Враховуючи часткове визнання обвинуваченим позовних вимог в частині стягнення витрат на надання правової допомоги, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення стягнення в розмірі 10500,00 гривень. Визначаючи такий розмір суд виходить з положень ч. 1 ст. 124 КПК України, враховуючи, що зазначений в акті виконаних робіт від 29.12.2021 року факт участі адвоката у досудовому розслідуванні не підтверджений матеріалами справи.
Враховуючи часткове визнання обвинуваченим заявленого розміру стягнення завданої моральної шкоди, відсутність доказів визначення розміру моральної шкоди, встановивши факт заподіяння моральної шкоди потерпілій злочином, виходячи із засад розумності та виваженості, обґрунтованим є стягнення моральної шкоди в розмірі 30000,00 гривень, що є співрозмірним з понесеними моральними стражданнями. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого та тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, необхідність тривалого лікування, також виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілої, вимушених змін в її життєвих стосунках та подальшому житті, час та зусилля, необхідних для відновлення її попереднього стану.
Оцінюючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне задовольнити частково.
Враховуючи визнання обвинуваченим позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 11651,60 грн. та їх доведеність та обґрунтованість, суд приходить до висновку про їх задоволення.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди як компенсації вартості завданих механічних ушкоджень автомобілю марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 189000,00 грн. суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено у встановленому законом порядку розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, як то передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України.
В частині позовних вимог про стягнення витрат на надання правової допомоги, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки відповідно до ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника цивільного позивача, який надає правову допомогу за договором, несе цивільний позивач. Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. ОСОБА_6 не має в даній справі статусу потерпілого.
Враховуючи часткове визнання обвинуваченим заявленого розміру стягнення завданої моральної шкоди, відсутність доказів визначення розміру моральної шкоди, встановивши факт заподіяння моральної шкоди потерпілій злочином, виходячи із засад розумності та виваженості, обґрунтованим є стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 гривень, що є співрозмірним з понесеними моральними стражданнями. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого та тяжкість спричинених ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, не підтвердження діагнозу «Перелом передней стенки лобной пазухи слева» і «Повреждение связок в області голено-стопного сустава», також виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості, вимушених змін в його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ухвали слідчого судді від 30.07.2021 року у вигляді накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, , відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні судової експертизи в сумі 2059,44 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст.100, 118, 120, 124, 126, 128, 129, 174, 368, 370-375, 395 КПК України, ст.ст. 23, 1166-1168, 1192 ЦК України, ст.ст. 76, 78, 81, 89, 206 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2059,44 гривень (Дві тисячі п`ятьдесят дев`ять гривень 44 коп.).

Цивільні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 20265,50 (Двадцять тисяч двісті шістдесят п`ять грн. 50 коп.) гривень, моральну шкоду в розмірі 30000,00 (Тридцять тисяч) гривень, всього 50265,50 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Цивільні позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 11651,60 (Одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна грн. 60 коп.) гривень, моральну шкоду в розмірі 15000,00 (П`ятнадцять тисяч) гривень, всього 26651,60 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2021 року по справі №497/1339/2021 про арешт майна - скасувати.
Речові докази: автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», сірого коліру, ДНЗ НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 - повернути безоплатно власнику ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ____________ ОСОБА_1