Справа № 204/6243/22
Провадження № 1-кс/204/1427/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого Відділу розслідування особиво тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000576 від 18.06.2022, за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 у невстановленій в ході досудового розслідування дату та час, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, добровільно зайнявши посаду в незаконному органі влади та виконуючи організаційно-розпорядчі функції, тобто злочин проти основ національної безпеки України, за наступних обставин. Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села. Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області. Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України в АР Крим та м. Севастополі. Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів. При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання. З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи Генерального штабу Збройних Сил російської федерації (далі ГШ ЗС рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України. Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС рф ОСОБА_6 перед Академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру. У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та Збройних Сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності. Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань. Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України. Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі ЧФ рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим. Також, представниками влади і Збройних Сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави. У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України. В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «днр»). З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «днр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «днр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Донецької області так званої «днр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію. 19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України. Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. 24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 в редакції від 07.05.2022, зокрема регламентується правовий статус тимчасово окупованої території України (ст. 1), тимчасово окупована територія (ст. 3), правовий режим тимчасово окупованої території (ст. 4), захист прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території (ст. 5), забезпечення реалізації прав осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту (ст. 7), незаконні органи, їх посадові та службові особи (ст. 9), гарантування права власності та правовий режим майна на тимчасово окупованій території (ст. 11), заходи правового реагування на тимчасово окупованій території (ст. 12), зобов`язання державних органів України (ст. 17), відповідальність (ст. 19). Згідно переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 152 у редакції від 14 липня 2022 року, смт. Верхньоторецьке, Очеретинської селищної територіальної громади, Покровського району, Донецької області, перебуває в тимчасовій окупації. Усвідомлюючи все вищевикладене, а також, злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , з кінця березня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), надав свою згоду, невстановленим у ході досудового розслідування представникам окупаційної влади на добровільне зайняття посади «главы Верхнеторецкой поселковой администрации» у смт. Верхньоторецьке, Очеретинської селищної територіальної громади, Покровського району, Донецької області, що перебуває в тимчасовій окупації та підконтрольне незаконним органам влади так званої «днр». Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади, ОСОБА_3 усвідомлював, що його подальша діяльність буде спрямована на шкоду державі та на утвердження тимчасової окупації її території. Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, впродовж з червня по липень 2022 року, діючи з політичних мотивів, ОСОБА_3 , згідно публікацій розміщених на Інтернет сторінці сайту Адміністрації міста Ясинувата, за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », здійснював колабораційну діяльність на окупованій території України, а саме згідно публікації від ІНФОРМАЦІЯ_5 за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ОСОБА_3 провів зустріч із населенням смт. Верхньоторецьке, яке на даний час знаходиться під окупацією т.з. «днр», поздоровляв місцевих мешканців із «днем рф» та вручав флажки із триколором держави агресора. Крім того, згідно публікації від 20.06.2022 за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », ОСОБА_3 , провів зустріч із місцевими мешканцями смт. Верхньоторецьке, обговорив плани розвитку вказаного населеного пункту під подальшою окупацією. Крім того, згідно публікації від 26.07.2022 за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_10 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 », ОСОБА_3 роздав місцев мешканцям смт. Верньоторецьке, хліб та газети «ЮП», із пропагандою рф. Також, ОСОБА_3 , згідно відеозапису від 17.06.2022 розміщеному на відеохостингу «YouTube» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_13 », в ефірі телеперадачі « ІНФОРМАЦІЯ_14 », яка транслюється у рф, дав інтерв`ю на якому розповів про свою колабораційну діяльність на посаді «главы Верхнеторецкой поселковой администрации», а також розповів про плани розвитку вказаного населеного пункту під подальшою окупацією. Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території,, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. 10.08.2022 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. 10.08.2022 повідомлення про підозру ОСОБА_3 та повістки про виклик на 16, 17, 18 серпня на 11:00 год. до відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області (м. Покровськ, вул. Мандрика, 7) опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікації повідомлення про підозру ОСОБА_3 в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, тобто з 10.08.2022 ОСОБА_3 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. 16, 17 та 18 серпня 2022 року ОСОБА_3 за викликом до відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області (м. Покровськ, вул. Мандрика, 7) не з`явився, про причини неявки не повідомив. 18.08.2022 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами. Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. У зв`язку з чим, до нього відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_3 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території, яка не підконтрольна органам державної влади України з іншими державами. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується наступними доводами: Хоча органом досудового розслідування на даний час виконано велика кількість слідчих дій, завдяки яким вдалось встановити причетність ОСОБА_3 , однак на даний час по кримінальному провадженню встановлюються свідки з числа місцевих мешканців смт. Верхньоторецьке, Донецької області, у зв`язку з чим підозрюваний, перебуваючи на волі, може здійснити тиск на зазначених осіб, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення по справі. Крім того, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наступним, а саме те, що ОСОБА_3 на даний час фактично продовжує працювати на посаді «главы Верхнеторецкой поселковой администрации» у тимчасово окупованому смт. Верхньоторецьке, Донецької області, а відтак, перебуваючи на вказаній посаді останній шляхом застосування до свідків методів залякування, фізичного та морального впливу, може вчиняти тиск на них з метою примушування їх змінити раніше надані покази задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину. Так, ризик передбачений, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 на даний час фактично продовжує працювати на тимчасово окупованій території та виконувати організаційно-розпорядчі функції у незаконному органі влади, під керівництвом т.з. «днр» та рф, а відтак продовжує вчиняти злочин на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 відповідає суспільному інтересу. Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 при застосуванні більш м`якого запобіжного заході ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, знищувати, сховати будь-які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_3 та відповідно до ст. ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 14.03.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 08.04.2022 р. № 17/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Відтак, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, розпорядження ВС від 08.04.2022 розгляд вказаного клопотання належить до юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

За приписами ст. 187 КПК України, слідчий суддя, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

У разі неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю, слідчий суддя, суд має право постановити ухвалу про привід підозрюваного, обвинуваченого, якщо він не з`явився для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою, або ухвалу про дозвіл на його затримання з метою приводу, якщо ухвала про привід не була виконана.

19 серпня 2022 року старшим слідчим Відділу розслідування особиво тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 до суду було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За результатами розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, слідчою суддею ОСОБА_1 22 серпня 2022 року було винесено ухвалу, якою дозволено старшому слідчому Відділу розслідування особиво тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 затримати підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, вищезазначена ухвала слідчого судді від 22 серпня 2022 року щодо приводу ОСОБА_3 для участі у розгляді клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і не була виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статі.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У той же час, Законом встановлена імперативна норма щодо обов`язкової участі підозрюваного у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, що в свою чергу унеможливлює розгляд клопотання без обов`язкової участі підозрюваного.

У ході розгляду клопотання встановлено, що слідчим всупереч вищевказаним нормам Закону не було забезпечено явку у судове засідання підозрюваного ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, приймаючи до уваги скорочені строки розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись загальними засадами кримінального провадження, а саме, принципом забезпечення права на захист, принципом змагальності сторін, принципами диспозитивності та рівності, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання старшому слідчому Відділу розслідування особиво тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 219 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Відділу розслідування особиво тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1