Дата документу 06.06.2022 Справа № 317/336/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/336/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/920/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія №99»,

розглянула 6 червня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2019 року за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Біленьківської виправної колонії №99 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , мотивоване тим, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.03.2020. Станом на 27.01.2022 відбув більше як 2/3 строку покарання, тобто 2 роки 22 дні.
Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.
В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 23.07.2020. За період відбування покарання допустив 2 порушення установленого порядку відбування покарання. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 3 заохочення правами начальника установи. Вважали, що засуджений довів своє виправлення та до нього можливо застосувати ст.81 КК України.
У судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії №99 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у ньому.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання про умовно-дострокове звільнення в повному обсязі, просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі не враховано харктеризуючі дані ОСОБА_8 , який своєю поведінкою доказав, що він виправився, стійко став на шлях правильного поводження в суспільстві. За час утримання в ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» він характеризується тільки позитивно, має ряд заохочень, раніше накладені стягнення, які не відносяться до злісних, зняті в установленому порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки, в місцях позбавлення волі працює на виконанні різних господарських робіт та благоустрою виправного закладу. Вказане підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_8 тривалий час відбуває покарання, зробив для себе відповідні висновки пожалкував за скоєне, визнав провину в повному обсязі та покаявся, після звільнення буде проживати з рідними та батьками, буде працевлаштований та вести здоровий спосіб життя та впевнений, що більше не скоюватиме злочину, йому залишилось відбувати незначний термін.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений та його захисник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити апеляційні вимоги.

Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано період з 24.02.2018 року по 04.05.2018 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , останній під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 23.07.2020 року відбуває покарання у державні установі «Біленьківська виправна колонія №99». За час відбування покарання характеризується позитивно, мав два стягнення за порушення встановлених обов`язків, стягнення зняті у встановленому законом порядку.

15.01.2021 року комісією колонія було застосовано заохочувальну норму, передбаченої ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді зміни умов тримання, а саме переведення до дільниці соціальної реабілітації.

08.07.2021 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

За виконання покладених обов`язків засуджений ОСОБА_8 має 3 заохочення. При цьому, за час відбування покарання засуджений порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має 2 стягнення, і хоча стягнення зняті та погашені, поведінку засудженого за весь час відбування покарання не можна вважати стабільно позитивною.

Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не виявляв бажання працювати, згідно наданої характеристики працевлаштований на дільниці «поліетилен», а також виконував разові завдання по благоустрою установи, проте відповідно до довідки головного бухгалтеру установи не працював з липня 2020 року по грудень 2022 року, заробітної плати не отримував, що є його прямим обов`язком згідно ч.1 ст.118 КВК України, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст.6 КВК України, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого.

Залучення ОСОБА_8 до благоустрою виправного закладу, як про це зазначено в апеляційній скарзі, з огляду на положення ст.81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу, є вочевидь недостатнім, що спростовує доводи захисника в цій частині. Робота по благоустрою виправного закладу є роботою за власним бажанням, підтверджень того, що ця робота була відповідальна або тяжка матеріали справи не містять. Більш того, матеріали не містять і даних про залучення засудженого до цієї роботи.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, його небажання працювати на виробництві колонії, відповідно до довідки, наявної в наданих матеріалах весь час відбування покарання останній не працював, що свідчить про те, що засуджений не довів стабільності та позитивності поведінки, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_8 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність у засудженого заохочень не може свідчити про те, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Таким чином, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_8 формально має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 14 лютого 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4