Справа № 472/773/21
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 рокусмт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Веселинівського відділення Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 16 серпня 2021 року у вечірній час ОСОБА_3 , перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних стосунків, вирішив спричинити смерть останньому. Реалізовуючи свій злочинний намір, який виник спонтанно, безпосередньо перед вчиненням злочину, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_6 , взяв кухонний ніж, який знаходився в кімнаті квартири, та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою заподіяння смерті ОСОБА_6 за допомогою ножа, який тримав у правій руці, та усвідомлюючи, що наносить тілесні ушкодження у життєво важливий орган потерпілого шию і від його дій може настати смерть потерпілого, свідомо бажаючи настання результату у вигляді смерті останнього, шляхом різання, провів лезом ножа по життєво важливому органу потерпілого ОСОБА_6 шиї, в місці, де проходять магістральні кров`яні артерії (яремна вена, сонна артерія), чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді різаної рани розміром 10*2,5 см, глибиною до 1,5 см, в ділянці шиї більше зліва, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень які, спричинили короткочасних розлад здоров`я.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 вибіг з квартири, в результаті чого ОСОБА_3 свої протиправні дії, направлені на заподіяння смерті ОСОБА_6 , припинив з причин, що не залежали від його волі.

У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта, на підставі яких суд під час судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.
У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, визнав частково та показав, що він пам`ятає обставини не повністю, а саме, що сиділи разом з ОСОБА_6 в квартирі ОСОБА_8 та вживали спиртні напої, після чого він вказав потерпілому ОСОБА_6 йти додому, а коли той вже збирався уходити з квартири, то він не пам`ятає, як взяв ніж, та він не хотів завдавати потерпілому тілесних ушкоджень, умислу вбивати його не було, можливо хотів лише налякати. У нього з потерпілим добрі відносини, були друзями, в гості ходили разом, тому умислу на спричинення смерті потерпілому й нього не було. Він визнав, що своїми діями вчинив злочин, та розкаявся в скоєному. Просив його дії перекваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд вказані пояснення обвинуваченого сприймає як такі, що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним в судовому засіданні у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_3 дружить понад п`ять років. 16.08.2021 року він разом з ОСОБА_3 допомагали знайомому грузити зерно та після цього вжили трохи спиртного, це було приблизно після обіду. Біля 17.00 години ОСОБА_3 запропонував піти до знайомої та продовжити у неї вживати спиртні напої, на що він погодився. Вони придбали та взяти із собою пляшку горілки та пішли до домоволодіння ОСОБА_8 , а саме на вул. Одеську, де вживали спиртні напої, а потім близько 22.00-23.00 години ночі він збирався додому, а в цей час ОСОБА_8 вийшла на балкон. Він встав, взувся та збирався виходити з квартири, але в цей час ОСОБА_3 ззаду приставив йому до шиї ніж, який він взяв з кухні. В цей час з балкону вийшла ОСОБА_8 та почала кричати на ОСОБА_3 за те, що він робить, але ОСОБА_3 вже встиг його трохи порізати. ОСОБА_8 дала ганчірку, якою він витер кров та пішов відразу додому, але дійшовши неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », втратив свідомість та прийшов в себе вже в лікарні. Ніяких конфліктів та погроз зі сторони ОСОБА_3 не було.

Допитана в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 показала, що 16.08.2021 року ввечері вона прийшла з роботи додому, а саме вона проживає в АДРЕСА_2 з бабусею, за якою вона здійснює догляд, так як остання є лежачою. В той вечір до її домоволодіння прийшов ОСОБА_3 разом братом, як він пояснив, та попросився переночувати, на що вона погодилася. Після цього вона пішла до магазину, щоб купити торт на роботу, але перед цим нагріла борща, щоб хлопці поїли. ОСОБА_6 дав їй 200 грн. на горілку. З магазину вона прийшла приблизно через годину, хлопці перебували на балконі, де курили. ОСОБА_3 попросив її щось приготувати та вона пішла на кухню. Вона чула лише те, що на балконі хлопці щось з`ясовували між собою, тому вона пішла до них та заспокоїла їх. Про що саме вони говорили вона не прислухалася, говорили начебто за АТО, а потім вона зрозуміла, що це не був брат ОСОБА_3 , а був ОСОБА_6 . Коли вона виходила з балкону то побачила, що ОСОБА_3 тримав в руці ніж, а саме притуливши ззаду до шиї ОСОБА_6 , а він мабуть в цей час повернув шию, тому і вийшло, що трохи різанув. Вона одразу підійшла та забрала в нього ніж, який поклала до кухні. Потім помітила, що в ОСОБА_6 тече кров з шиї, взяла рушник з кухні та дала йому витерти кров, після цього відчинила двері і він пішов. ОСОБА_3 потерпілого лише царапнув ножем, але як саме він це зробив вона не бачила. Це був її кухонний ніж, вона не знає, де взяв його ОСОБА_3 . Після події ОСОБА_3 просив у неї вибачення на колінах за все що сталося. Після того, як пішов ОСОБА_6 , ОСОБА_3 його не наздоганяв, оскільки він був лише в трусах та носках, джинси його були випрані на балконі.

Допитана в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 показала, що про події, які сталися 16.08.2021 року вона нічого не знає. Їй лише сказала сусідка про те, що ОСОБА_6 знаходиться в лікарні, тому вона хотіла дізнатися, де знаходиться її брат ОСОБА_3 . Потім вона пішла до поліції та дізналася, що саме сталося. З братом ОСОБА_3 вона спілкувалася на другий день в лікарні, коли його привезли туди працівники поліції, тобто на вулиці в період декількох хвилин.

Допитаний в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 показала, що він був викликаний до Веселинівської лікарні черговим лікарем, оскільки ввечері привезли чоловіка з різаною раною на шиї. Він рану обробив та зашив. Рана була поперекова на шиї, більше зліва, глибиною 1,5 см, кровоточила не сильно, без артеріального та венозного кровотоку, дихальні шляхи не були зачеплені. Хто саме це був він не знав, про це вже дізнався в суді. Якщо було б зачеплено артерію, то людина могла стекти кров`ю, артерія проходить приблизно 2 см глибиною.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.
Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, внесені 17.08.2021 о 00.25 години за № 0000484.
Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.08.2021 року, потерпілим ОСОБА_6 було повідомлено про те, що 16.08.2021 року біля 22.00 години громадянин ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в область шиї.

Отже судом встановлено, що час вчинення злочину є 16.08.2021 року приблизно о 22 годині.
З протоколу огляду місяця події та фототаблицями до нього, складеного 17.08.2021 року з 01.50 години до 02.34 години вбачається, що огляд був проведений слідчим Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_11 , в присутності понятихОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час якого оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , в якій на кухні в дерев`яній шафі на полиці виявлено кухонний ніж з пластмасовим руків`ям, червоного кольору, при вході в спальну кімнату, що розташована справа від входу в квартиру на килимі та на підлозі виявлено дві плями бурого кольору, з яких було зроблено по змиву з кожної. Також ОСОБА_8 добровільно видала працівнику поліції ганчірку білого кольору зі слідами рожевого кольору, пояснивши, що нею змивала кров потерпілого ОСОБА_6 .. З місця події вилучено до СПД №1: кухонний ніж з руків`ям червоного кольору, два змиви речовини бурого кольору, ганчірка зі слідами рожевого кольору.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації. Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений.
Сам огляд проведено на підставі заяви-згоди ОСОБА_8 від 17.08.2021 року, відповідно до якої остання від проведення огляду її домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції не заперечує.

З протоколу огляду предмета від 18.08.2021 року вбачається, що старшим слідчим Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_11 було проведено огляд предметів, які були визнані речовими доказами, а саме кухонний ніж, виготовлений з металевого леза та пластмасового руків`я, яке кріпиться за допомогою алюмінієвих заклепок. Лезо має довжину 12 см, руків`я 10 см. Ні кінці леза виявлено слід відлому шматка. На лезу розташовані численні подряпини. Ганчірка білого кольору без визначеної форми, на якій виявлено плями бурого кольору, зовні схожі на кров, різними розмірами. Слідів пошкодження на ганчірці не виявлено.

У відповідності до висновку експерта № 12 «ж» від 30.08.2021 року при судово-токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт у крові 3,46 %.

Також, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2021 року та відеозаписом до нього старшим слідчим Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_11 за участю потерпілого ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 розповів та відтворив механізм нанесення йому тілесного ушкодження, а саме в помешканні знайомої ОСОБА_8 , яка проживає в АДРЕСА_2 , вході вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої до нього ззаду підійшов ОСОБА_3 , який ножем завдав йому удар по шиї зліва на право один раз, з рани пішла кров, після чого до ОСОБА_3 підійшла ОСОБА_8 та забрала ніж, а він в цей час пішов з квартири.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації. Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.
Слідча дія проведена на підставі заяви-згоди ОСОБА_8 від 17.08.2021 року, відповідно якої остання від проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 в своєму домоволодінні не заперечує.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2021 року та відеозаписом до нього старшим слідчим Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_11 за участю свідка ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 проведено слідчий експеримент, в ході якого свідок ОСОБА_8 показала про події, які сталися в ніч на 17.08.2021 року, та відтворила механізм нанесення ОСОБА_3 тілесного ушкодження ОСОБА_6 . Так, в ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3 виганяв з дому ОСОБА_6 . В той час, коли вона з балкону заходила в спальну кімнату, то помітила, що ОСОБА_3 , знаходячись за спиною ОСОБА_6 , тримав біля горла останнього ніж з червоною ручкою. Вона підійшла до нього та забрала його ліву руку з ножем, куди саме занесла ніж вона не пам`ятає.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації. Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.
Слідча дія проведена на підставі заяви-згоди ОСОБА_8 від 17.08.2021 року, відповідно якої остання від проведення слідчого експерименту з нею як свідком в своєму домоволодінні не заперечує.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновку експерта № 355 від 20.09.2021 року встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце: рана в ділянці шиї більше зліва. Рана виникла від дії предмета, який має ріжучі властивості. Рана виникла до госпіталізації в лікарню, куди поступив 16.08.2021 року о 22:00 годині. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.3.3. рана в ділянці шиї більше зліва відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключається вірогідність утворення рани від дії леза клинка кухонного ножа. Враховуючи локалізацію рани, рана могла виникнути від однієї травматичної дії. Враховуючи локалізацію та характер рани, виключається вірогідність утворення рани внаслідок падіння з положення стоячи та ударі шиєю об лезо клинка ножа. Враховуючи локалізацію рани, постраждалий найбільш вірогідно знаходився обличчям до травмуючого предмета в момент спричинення рани.

Згідно з довідкою Веселинівської районної лікарні № 319 від 16.08.2021 року ОСОБА_6 поставлено діагноз: різана рана шиї (6х1,5 см).

Також, згідно з довідкою Веселинівської райлікарні Веселинівської селищної ради Миколаївської області від 19.08.2021 року ОСОБА_6 поставлено діагноз: різана рана шиї.

Отже, з дослідженого вище висновку експерта встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 стосовно нанесення потерпілому поранення у шию більше зліва, яке нанесене в результаті однієї дії ножа, під час того, як останній перебував у стоячому положенні, а ОСОБА_3 , знаходячись за спиною ОСОБА_6 , завдав йому удар по шиї зліва на право один раз, знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу.
Даними висновку експерта № СЕ-19/115-21/11802-БД від 21.10.2021 року та фототаблицях до нього встановлено, що генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1.1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додатку 1). Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 2.1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додатку 1). Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1. додатку 1).

Даними висновку експерта № СЕ-19/115-21/11981-БД від 22.10.2021 року та фототаблицях до нього встановлено, що у змиві з підлоги № № 1,2 (об`єкт № 1.1, 2.1) виявлено кров людини та клітини з ядрами, встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у змиві з підлоги №№1,2 (об`єкт № 1.1., 2.1) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в об`єкті № 1.1 складає 4,39х10 -33 . Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,27 х 10 32 осіб. Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у змиві з підлоги №№ 1,2 (об`єкт № 1.1, 2.1) від ОСОБА_3 , ОСОБА_8 виключається.

Також, даними висновку експерта № СЕ-19/115-21/11986-БД від 22.10.2021 року та фототаблицях до нього встановлено, що на ножі (об`єкт № 1.1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. На ножі (об`єкт № 1.2) виявлено клітини з ядрами без домішку крові та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та для ідентифікації непридатні. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішку крові виявлених на ножі (об`єкт № 1.1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в об`єкті № 1.1 складає 4,39х10 -33 . Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,27 х 10 32 осіб. Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішку крові виявлених на ножі (об`єкт № 1.1) від ОСОБА_3 , ОСОБА_8 виключається. Висловитись про походження генетичних ознак клітин з ядрами без домішку крові виявлених на ножі (об`єкт № 1.2) від ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 не представляється за можливе у зв`язку вищезазначеним.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні такі відомості судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Також, в судовому засіданні дослідженні надані стороною обвинувачення наступні документи.

Постанову про визнання речовим доказом від 19.08.2021 року, відповідно до якої було визнано речовим доказом медичну довідку від 16.08.2021 року та медичну довідку від 19.08.2021 року та долучено їх до дійсного кримінального провадження, букальний епітелій підозрюваного ОСОБА_3 , букальний епітелій потерпілого ОСОБА_6 , букальний епітелій свідка ОСОБА_8 ..

Постанову про визнання речовим доказом від 18.08.2021 року, відповідно до якої було визнано речовим доказом вилучені під час огляду місця події: кухонний ніж з руків`ям червоного кольору, два змиви з плям бурого кольору, ганчірку білого кольору зі слідами рожевого кольору; вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 : штани (джинси) синього кольору, футболка сірого кольору.

Крім того, в порядку ст. 356 КПК України в судовому засіданні для роз`яснення висновку експерта № 355 від 20.09.2021 року допитаний експерт ОСОБА_18 , який в судовому засіданні суду пояснив, що у ОСОБА_6 на шиї була рана розміром 10х2 см, глибиною до 1 см, там проходять артерії, сонна артерія, крупні залягають глибоко, в залежності від комплекту людини до 3 см, а може бути до 6 см. Коли голова запрокидується назад то м`яз іде вперед. Рана була глибиною до 1 см, до артерії 3-6 см, в залежності від шкіри. При пошкодженні артерії це були б тяжкі тілесні ушкодження та без надання медичної допомоги може наступити смерть. Довжина рани 10 см, глибина 2 см, рана розійшлася, вона була поперечно розташована. При даній рані не можлива кровотеча, лише може бути завищений тиск. Для того, щоб прорізати шкіру потрібно в середньому 8 кг на см навантаження людини і більше. Він самого потерпілого не оглядав, рану не бачив, розповідає на підставі медичної картки хворого. Крім того має значення ніж, який саме був, гострий чи тупий, а також в чоловіків шкіра більш товща. Обвинувачений напевно хотів трохи злякати потерпілого, легко і різанув, міг просто приставити і поранити, можливо при русі міг поранитися, до мишці не дійшло, лише розрізана шкіра та підшкірна жирова клітина, до судин було ще далеко. Якби хотів обвинувачений, то міг зарізати, достатньо бажання, це більш всього потерпілий крутнув головою або дернув з незначної сили.

Тобто, експертом ОСОБА_18 в судовому засіданні роз`яснено свій висновок щодо механізму та способу нанесення ОСОБА_3 . ОСОБА_6 тілесного ушкодження, що співпадає з показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 ..

Разом з тим, суд відкидає та не бере до уваги покази експерта щодо відсутності намірів та умислу обвинуваченого ОСОБА_3 на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, оскільки надання експертом таких висновків не входить до компетенції останнього, а є лише його припущеннями, які суд також не оцінює.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілого, свідків, які були допитані судом, не викликають сумнівів, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.
Крім того, суд частково відкидає формулювання обвинувачення щодо об`єктивної сторони обвинуваченого ОСОБА_3 в частині способу спричинення ним тілесних ушкоджень шляхом різання проведення лезом ножа по шиї потерпілого ОСОБА_6 зі значною силою, виключивши таке формулювання як зі значною силою. Суд обґрунтовує свій висновок як вищевказаними поясненнями експерта так і відсутністю належних та допустимих доказів щодо такого способу вчинення обвинуваченим злочину. Крім того, такий спосіб не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 складу злочину, а є факультативною ознакою об`єктивної сторони складу злочину і не впливає на кваліфікацію злочину. Прийняття такого висновку суду не обтяжує становище обвинуваченого, а тому є прийнятним.
Разом з тим, суд також відкидає та не бере до уваги пояснення експерта ОСОБА_18 щодо можливості потерпілим ОСОБА_17 самостійно спричинити собі тілесне ушкодження, крутнувши або смикнувши із незначною силою головою, оскільки розміри рани 10*2,5 см, як слідує із довідки Веселинівської райлікарні Веселинівської селищної ради Миколаївської області від 19.08.2021 року, в порівняні з лезом ножа довжиною 12 см, що встановлено протоколом огляду предмета від 18.08.2021 року, вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 провів лезом ножа по шиї потерпілого ОСОБА_6 , що суд вважає встановленим і доведеним сукупністю усіх безпосередньо досліджених під час судового розгляду доказів.
Суд відкидає та визнає неспроможними доводи сторони захисту про визнання недопустимими таких доказів, як протокол огляду місця події від 17.08.2021 року, протокол проведення слідчого експерименту від 17.08.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та протокол проведення слідчого експерименту від 17.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_8 .. На переконання сторони захисту такі слідчі дії було проведено без постановлення ухвали слідчого судді, чим порушено вимоги ст. ст. 233, 234, 237 КПК України та знівельовано вимоги щодо судового контролю в частині проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. Крім того, захисник ОСОБА_5 вказав на те, що добровільної згоди на проведення зазначених слідчих дій власниця квартири ОСОБА_7 також не давала, що є прямим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Захисник послався на висновок колегії суддів Другої судової палати ККС ВС у справі № 159/451/16-к від 23 травня 2018 року згідно, якого за загальним правилом, встановленим у ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд та обшук житла чи іншого володіння особи здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, однак у такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій (постфактум) звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Докази, встановлені внаслідок огляду та обшуку, проведених з порушенням зазначених правил, а також, якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, є недопустимими. У вказаній справі висновок зроблено у зв`язку із неоднаковим застосування норм, які регулюють проведення огляду іншого володіння особи - транспортного засобу.

Суд обґрунтовує свій висновок наступним.

Згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути, зокрема вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

За таких обставин доводи захисника про те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки не було дозволу суду на огляд житла є неспроможними. Ця слідча дія проведена у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла, як на це вказує захисник. Такий висновок суду повністю узгоджується з позицією колегії суддів Другої судової палати ККС ВС у справі № 752/17016/16-к від 01.02.2018 року.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

В матеріалах кримінального провадження міститься заповіт від 16.08.2019 року, відповідно до якого власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_7 заповідає її ОСОБА_8 .

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_8 , місце проживання останньої зареєстровано 17.06.2021 року за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначені письмові докази були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 397, 398 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення 17.08.2021 року слідчих експериментів, оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства свідок ОСОБА_8 є законним користувачем та фактичним володільцем чужого майна - квартири, що належить на праві власності ОСОБА_7 .. При цьому, слідчі дії були проведені на підставі заяв-згоди ОСОБА_8 від 17.08.2021 року, відповідно до яких остання від проведення слідчого експерименту з нею як свідком та з потерпілим ОСОБА_17 в своєму домоволодінні не заперечує.

Крім того, зауваження захисника ОСОБА_5 щодо незначної невідповідності змісту, зазначеного в протоколах слідчих експериментів від 17.08.20121 року, а саме - неточного часу їх проведення, не дає підстав суду для визнання протоколів недопустимими доказами, оскільки проведення зазначених слідчих дій, що зафіксовані на носії інформації та досліджені в судовому засіданні, не були спростовані сторонами під час розгляду судового провадження та підтвердженні учасниками слідчих дій - потерпілим ОСОБА_17 та свідком ОСОБА_8 саме в час, зафіксований на носіях інформації.
Що стосується доводів захисника про визнання недопустимими таких речових доказів, як кухонний ніж, сліди крові, ганчірка зі слідами крові, а відповідно як похідних доказів - висновків експертиз щодо цих предметів та знарядь злочину, у зв`язку із тим, що на його думку під виглядом огляду було проведено обшук, а відтак порушено вимоги норм законодавства, які регулюють порядок проведення обшуку, то суд зазначає наступне.
Під час проведення 17.08.2021 року огляду місця події, а фактично, як суд зазначив вище, огляду місця вчинення злочину, слідчим у відповідності до вимог ч. 3 ст. 214 КПК України було вилучено знаряддя вчинення кримінального проступку та речі, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, якими відповідно є: кухонний ніж з руків`ям червоного кольору, два змиви речовини бурого кольору, ганчірка зі слідами рожевого кольору. В подальшому вказані предмети постановою від 18.08.2021 року були визнані речовими доказами та оглянуті, що у відповідності до вимог КПК України не потребувало накладеню на ці предмети арешту шляхом винесення ухвали слідчим суддею.

Захисник у своєму доводі суду послався на роз`яснення колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС у справі № 127/13350/18 від 20.01.2021 року. Так, у вказаній справі судом, проведений органами досудового розслідування огляд місця події був фактично визнаний обшуком, який згідно з приписами ч. 2 ст. 234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тобто, у зазначеному судовому провадженні судом надано оцінку іншій слідчій дії у нетотожній кримінально-правовій ситуації, яка підлягала роз`ясненню, а ніж у справі, яка розглядається цим судом.
Також, не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що під час огляду місця події знаряддя злочину - ніж був знайдений начальником Веселинівського сектору поліції Гаспарян, який не був учасником слідчої(розшукової) дії. Суд зазначає, що вказана слідча дія була проведена старшим слідчим Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , за участю спеціаліста ОСОБА_20 та громадянки ОСОБА_8 .. Слідча дія зафіксована на носії інформації. Будь-яких зауважень та заяв від учасників слідчої дії під час досудового слідства та під час розгляду справи в суді не надходило. А тому, на переконання суду, наявність зазначеної стороною захисту особи під час проведення слідчої(розшукової) дії не вплинуло на її наслідки та не є таким, що призводить до безумовного визнання протоколу огляду місця події від 17.08.2021 року недопустимим доказом.
Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують також позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останні наполягали на тому, що дії обвинуваченого належить кваліфікувати за ступеням тяжкості завданих тілесних ушкоджень, а саме за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто за умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Так, спростовуючи доводи обвинуваченого та захисту щодо відсутності умислу ОСОБА_3 на закінчений замах на позбавлення життя потерпілого, суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину ніж, тобто знаряддя, з властивостями гостро-ріжучого предмету, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні, лезом якого ОСОБА_3 цілеспрямовано провів по життєво важливому органу, можливо заподіяти смерть людині. Обвинувачений цілеспрямовано провів ножем по шиї потерпілого, тобто у життєво важливий орган, зайшовши йому зі спини, спричинивши тілесне ушкодження рану, розміром 10*2,5 см. Неправомірної поведінки з боку потерпілого ОСОБА_6 16.08.2021 року під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого та бажав цього.
Про умисел обвинуваченого на закінчений замах на позбавлення життя потерпілого свідчить і його поведінка, адже одразу після скоєння злочину обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу та не намагався надати потерпілому первинну медичну допомогу.
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За сталою судовою практикою, яка не викликає критики, передбачається, що замах на вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.
Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Верховний Суд роз`яснив, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.
Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_3 , зокрема те, що обвинувачений завдав потерпілому удар ножем у життєво важливий орган шию, спричинивши рану розміром 10*2,5 см. Також, обвинувачений після заподіяння потерпілому тілесного ушкодження не намагався допомогти потерпілому та не викликав швидкої медичної допомоги.
Таким чином, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, їх локалізація і характер, а саме в ділянку життєво важливих органів, розмір рани 10*2,5 см та поведінка обвинуваченого після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вище встановлених обставин.
Тобто, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вчинення закінченого замаху на вбивство, тобто на умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання для обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, в судовому засіданні не виявлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, проходив службу в Національній гвардії України, є учасником бойових дій.

Суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі з врахуванням ч. 3 ст. 68 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, тобто склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 17.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 16.08.2021 року о 23.45 годині безпосередньо після вчинення злочину.
Згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2021 року відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів.
Крім цього 12.10.2021 року під час підготовчого судового засідання, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та відносно ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, який в подальшому був продовжений ухвалою суду.
Згідно ухвали суду від 06.12.2021 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_21 було змінено з тримання під вартою на домашній арешт, який також був неодноразово продовжений ухвалами суду від 01.02.2022 року та від 01.04.2022 року.
Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід продовжити та залишити домашній арешт, раніше визначений ухвалою суду від 01.04.2021 року, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.
Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 16.08.2021 по 06.12.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Потерпілим ОСОБА_17 цивільний позов не заявлявся.

Суд вважає за необхідне згідно ст. ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 16.08.2021 по 06.12.2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі, а саме медичну довідку від 16.08.2021 року та медичну довідку від 19.08.2021 року, які долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; букальний епітелій підозрюваного ОСОБА_3 , букальний епітелій потерпілого ОСОБА_6 , букальний епітелій свідка ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СПД № 1 ВРУП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави (отримувач: Миколаїв. ГУК/тг смт. Веселинове/24060300, Код , Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат), МФО: 899998, р/р: UA0014374) витрати на проведення: судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-21/11981-БД від 22.10.2021 року) вартістю 2982 грн. 96 коп.; судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-21/11986-БД від 22.10.2021 року) вартістю 3180 грн. 61 коп.; та судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-21/11802-БД від 21.10.2021 року) вартістю 2999 грн. 35 коп., а всього 9 162 (дев`ять тисяч сто шістдесят дві ) гривні 92 (дев`яносто дві ) копійки.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївській області ОСОБА_1