У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2781/22

№ 1-кп/183/1000/22

20 червня 2022 року й м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000892 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 14.06.2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000892 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважала за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає. Крім того, прокурор заявила клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, просив повернути обвинувальний акт прокурору, зазначивши, що його підзахисний обвинувачується у вчиненні закінченого змаху на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам. Водночас, обвинувальний акт містить відомості лише про потерпілого ОСОБА_6 , в той час, як у формулюванні обвинувачення зазначено, що в результаті дій ОСОБА_9 тілесні ушкодження були заподіяні також ОСОБА_10 . За таких обставин вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і має бути повернутий прокурору. Крім того, також заперечував проти задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, просив, у разі продовження строків тримання під вартою, визначити альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечувала, щодо продовження строків тримання під вартою підтримала клопотання прокурора.

Дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів, вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має.

Отже, колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, вважає за можливе призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, потерпілого, осіб, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання повинно бути відмовлено, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як зазначила прокурор в судовому засіданні ОСОБА_10 , будучи ознайомленим зі своїми правами, відмовився від статусу потерпілого, письмової згоди на визнання його потерпілим не давав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що не зазначення даних ОСОБА_10 в обвинувальному акті не може свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам закону, оскільки в ході досудового розслідування ОСОБА_10 потерпілим по даному кримінальному провадженню визнано не було.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України, один з яких є особливо тяжким, за вчинення яких передбаченні покарання за ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, відповідно.

У зв`язку з цим колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації, мешкає без реєстрації в м. Києві, не має стійких соціальних зв`язків, після вчинення злочину покинув місце його вчинення та переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому ризик переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати.

За таких обставин колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Щодо застосування альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави, колегія судді дійшла до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Тому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 інкримінується вчинення злочину, вчиненого із застосуванням насильства, колегія судді не знаходить підстав для визначення застави.

За таких обставин, на думку колегії суддів, на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити на 60 днів без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 331, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 червня 2022 року о 14 годині 05 хвилин в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, потерпілого, осіб, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Грозний Чеченської Республіки, громадянину Російської Федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 17 серпня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4).

Повний текст ухвали оголошено 22 червня 2022 року о 13.00 годині.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді:
ОСОБА_2

ОСОБА_3