Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/926/22
В И Р О К
Іменем України

19 жовтня 2022 року м. Гребінка

19.10.2022 м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000144, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2022 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не маючого, не є особою з інвалідністю, депутатом не являється, участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, АТО, ООС не брав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.3 ст.357 КК України,-
в с т а н о в и в:
В період часу з 08.07.2022 по 10.07.2022, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося, в обідній час доби ОСОБА_5 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , помітив у останнього ІD-картку (паспорт) громадянина України та в цей час в нього виник умисел на його викрадення.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння паспортом, діючи умисно і протиправно, шляхом крадіжки з кишені штанів потерпілого, незаконно заволодів ІD-карткою (паспортом) громадянина України НОМЕР_1 , виданим 26.11.2019 на ім`я ОСОБА_6 , яким в подальшому розпорядитися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.357 КК України і викладеного в обвинувальному акті від 03.10.2022 року, не заперечував щодо обставин його вчинення, а саме місця, дати, часу та способу, щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Крім того в судовому засіданні ОСОБА_5 надав наступні покази: так в липні 2022 році, точно дати він не пам`ятає, він перебував вдома в знайомого ОСОБА_6 , з яким разом розпивали спиртні напої та перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 заборгував йому близько 280,00 грн., які не повертав. В ході розпиття алкогольних напоїв, він побачив, що з кишені штанів ОСОБА_6 виглядає паспорт (картка). В нього виник умисел на його заволодіння, для того щоб спонукати ОСОБА_6 на швидке повернення позичених коштів. Непомітно витягнувши паспорт, він його забрав собі. На наступний день, він повідомив ОСОБА_6 , що його паспорт в нього і він йому поверне його лише після того, коли останній поверне грошові кошти. Він розуміє, що паспорт є офіційним документом і він не мав права його брати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі. Його неявка не перешкоджає проведення судового засідання.
Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.3 ст.357 КК України і обставини якого викладені в обвинувальному акті від 03.10.2022 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.
При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.
При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.
Так, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України, як дії, які виразилися у незаконному заволодінні паспортом.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Так, відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, за ч.3 ст.357 КК України віднесено до кримінальних проступків.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_5 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.
Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_5 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.
Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтізіатра не перебуває.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України, вважається таким, що раніше не судимий, що підтверджується даними відповідної вимоги.
За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_5 на обліку не перебуває.
Також враховано відсутність сім`ї та офіційного місця роботи. Крім того, обвинувачений не є депутатом чи інвалідом, не перебуває на військовому обліку.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення (проступку), обставини його вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850,00 грн.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого чи меншого тяжкого покарання, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.50,56, 65-67, ч. 3 ст. 357 КК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Речовий доказ, а саме: ІD-картка (паспорт) громадянина України НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в останнього.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_7