В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1666/20
Провадження № 1-кп/348/84/22

30 вересня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000491 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 24.05.2005 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст.185, ч.2 ст.296 КК України та на підставі ст.69 КК України йому було призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт; 03.07.2009 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.71 КК України йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці та штраф у розмірі 850,00 гривень; 24.11.2010 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 12.05.2017 Апеляційним судом Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 17.05.2018 Маневицьким районним судом Волинської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання визначеного вироком від 12.05.2017 на строк 1 місяць 29 днів,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Надвірна, Івано-Франківської області, жителя: АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, у якого на утриманні немає нікого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачують у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за таких обставин. 04.08.2020 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , йшли по АДРЕСА_2 , у сторону вулиці Любіжня. Перейшовши залізничний переїзд, вони побачили ОСОБА_6 , який ішов їм назустріч. Тоді у них виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 з проханням дати сигарету. Після того як потерпілий дав йому сигарету, ОСОБА_4 обійшов потерпілого ОСОБА_6 ззаду та з метою подолання опору потерпілого завдав двох ударів рукою по потилиці, у результаті яких потерпілий впав на коліна. У цей момент ОСОБА_8 , який раніше був судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повтоно, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за попередньою змовою групою осіб, наніс потерпілому удар правою рукою у ніс. Після цього ОСОБА_8 схопив руками потерпілого за шию та притиснув до землі. Тоді ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8 , щоб той забрав мобільний телефон із задньої лівої кишені штанів потерпілого. Подолавши опір потерпілого ОСОБА_8 відкрито викрав у потерпілого із задньої лівої кишені штанів мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A», вартістю 1433,33 гривні, який був у чохлі типу «книжка», вартістю 150 гривень, з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю по 50 гривень кожна та картою пам`яті об`ємом 4 GB вартістю 43,33 гривні, а також гроші в сумі 79,00 гривень, які знаходились у задній лівій кишені штанів. У результаті таких дій потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження, а також завдано майнових збитків на загальну суму 1805,66 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_8 і ОСОБА_4 втекли з місця події. Такими діями, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб,поєднаний із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачують у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за таких обставин. 04.08.2020 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , йшли по АДРЕСА_2 , у сторону вулиці Любіжня. Перейшовши залізничний переїзд, вони побачили ОСОБА_6 , який ішов їм назустріч. Тоді у них виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 з проханням дати сигарету. Після того як потерпілий дав йому сигарету, ОСОБА_4 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за попередньою змовою групою осіб, наніс потерпілому удар правою рукою у ніс обійшов потерпілого ОСОБА_6 ззаду та з метою подолання опору потерпілого завдав двох ударів рукою по потилиці, у результаті яких потерпілий впав на коліна. У цей момент ОСОБА_8 наніс потерпілому удар правою рукою у ніс. Після цього ОСОБА_8 схопив руками потерпілого за шию та притиснув до землі. Тоді ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8 , щоб той забрав мобільний телефон із задньої лівої кишені штанів потерпілого, що ОСОБА_8 зробив. У потерпілого відкрито викрали мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A», вартістю 1433,33 гривні, який був у чохлі типу «книжка», вартістю 150 гривень, з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю по 50 гривень кожна та картою пам`яті об`ємом 4 GB вартістю 43,33 гривні, а також гроші в сумі 79,00 гривень, які знаходились у задній лівій кишені штанів. У результаті таких дій потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження, а також завдано майнових збитків на загальну суму 1805,66 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_8 і ОСОБА_4 втекли з місця події. Такими діями, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб,поєднаний із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав. Пояснив, що 04.08.2020 він був у смт Делятин (Погрібнич). Він йшов з роботи, зустрівся з ОСОБА_6 , вони трохи випили. Після чого пішли до ОСОБА_10 в гості. В ОСОБА_10 ОСОБА_6 поставив телефон на зарядку. Обвинувачений пішов спати, оскільки не хотів більше вживати алкоголь, а коли прокинувся то ОСОБА_6 вже не було. Він запитав у ОСОБА_10 де потерпілий. ОСОБА_10 сказав, що ОСОБА_6 пішов з горілкою у туалет і не повернувся. Потім обвинувачений виявив телефон ОСОБА_6 у ОСОБА_10 вдома. ОСОБА_4 того дня він не бачив. Наступного дня обвинувачений пішов у центр, щоб повернути телефон. У центрі обвинувачений потерпілого не знайшов, тому повернувся до ОСОБА_10 . Потім прийшли працівники поліції і сказали поїхати з ними і взяти з собою телефон, щоб повернути потерпілому. Однак, у відділенні поліції завели на обвинуваченого справу. Зазначив, що він вже не перший разу судимий і знає, що смартфон легко знайти. Тому, він зразу ж здав би телефон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав. Пояснив, що 04.08.2020 він був на роботі. Після роботи він повернувся додому приблизно о 20.00 годині. Вказав, що цього дня з ОСОБА_11 він не бачився. Зазначив, що потерпілого знає, він є його сусідом. Про те, що побили ОСОБА_6 йому повідомили його знайомі через 3-4 дні після події.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_12 раніше не знав, візуально його кілька разів бачив. ОСОБА_4 знає добре, оскільки вони разом ходили до шкоди, стосунки у них позитивні, раніше разом грали в футбол, останнім часом потерпілий його не бачив.04.08.2020 потерпілий пішов на роботу, обрізав знайомому дерева в саду. Під вечір потерпілий закінчив роботу і пішов за сигаретами і пивом. Роботу закінчив приблизно о 22.00 годині. Приблизно о 22.30 був біля магазину. У магазині він мав 200,00 гривень, купив сигарети "Мальборо" та велику пляшку пива. Після покупки у нього залишилося приблизно 70-80 гривень. Гроші потерпілий поставив у чохол від телефона. Телефон поставив у задню кишеню штанів. Біля магазину він ще поспілкувався з людьми і пробув там приблизно годину, оскільки користувався інтернетом. Потім пішов додому. Біля залізничного переїзду в смт Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, він побачив двох людей. Ділянка дороги там частково освітлена. Біля переїзду є ліхтар, який світить приблизно на 5 м. Ці особи попросили у потерпілого сигарети, він їм дав по одній сигареті. Один з них обійшов потерпілого ззаду і потерпілий відчув удар. Після цього інший вдарив потерпілого в ніс. Від цього удару потерпілий впав на землю. Його ще кілька разів вдарили по животі та у груди, забрали у нього телефон і гроші та втекли. Один з нападників сказав іншому: "У нього є телефон". Прозвучало ім`я ОСОБА_13 . Після цього інший з нападників ( ОСОБА_8 ) витягнув телефон з кишені штанів потерпілого. Нападники до потерпілого не зверталися на ім`я. Потрепілий підвівся з землі не одразу, оскільки був у шоковому стані. Спочатку потерпілий думав, що це жарт і що телефон йому повернуть добровільно, тому на допомогу не кликав. Наступного дня потерпілий пішов в центр питати чи йому не повернуть телефон. Поліцію викликав у другій половині наступного дня. ОСОБА_14 ОСОБА_15 потерпілий впізнав, бо він стояв на освітленій частині дороги, а іншого співучасника потерпілий не бачив, але за ознаками впізнав, що це був ОСОБА_4 , а саме за вимовою і походкою. Того дня ні ОСОБА_8 ані ОСОБА_4 потерпілий не бачив, біля магазину їх також не було. Медичний огляд потерпілого провели через тиждень. Потерпілий у ході пред`явлення для впізнання впізнав ОСОБА_4 за фотознімком, як одного з нападників, оскільки йому слідчий сказав, що з ОСОБА_8 був ОСОБА_4 . Вдома у ОСОБА_10 потерпілий того дня не був. Алкоголю не вживав.
Слід зазначити, що потерпілий у ході судового розгляду змінив свої показання в порівнянні з тими, які він давав у ході здійснення слідчого експерименту на досудовому розслідуванні. У показаннях плутався. Не зміг пояснити чому зразу ж, безпосередньо після вчинення злочину, не викликав поліцію, не звернувся за допомогою до перехожих чи людей, які живуть поблизу, а також у лікарню. Крім цього, у ході досудового розслідування потерпілий під час пред`явлення для впізнання за фотографіями впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , як одного з нападників. Однак, у ході судового розгляду зазначив, що помилився. Вказав, що ОСОБА_4 не бачив, а впізнання відбулося за вказівкою слідчого. У ході допиту потерпілий вказав, що ОСОБА_8 він точно впізнає, як одного з нападників, хоча до цього потерпілий був знайомий тільки з ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 не знав. Тому, показання потерпілого видаються суду непереконливими, оскільки потерпілий стверджує, що точно пам`ятає, що ОСОБА_4 , якого він у ході досудового розслідування впізнав, на місці злочину не було, однак, на місці злочину був ОСОБА_8 , якого потерпілий раніше не знав і у ході досудового розслідування ОСОБА_8 потерпілому для впізнання не пред`являли. Показання потерпілого також не узгоджуються з іншими доказами зібраними у справі, а тому суд критично їх оцінює.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_11 знайомий, вони дружать, у обвинуваченого ОСОБА_4 був один раз в гостях, потерпілого знає тільки з вигляду.Точної дати коли відбувалися події свідок на даний час назвати не може, оскільки пройшов значний проміжок часу. Це було приблизно на початку місяця можливо третього числа. Того дня ОСОБА_9 прийшов до свідка в гості. Потім пішов на роботу до сусіда, коли повернувся, приблизно о 21.00 годині, з ним був потерпілий, ОСОБА_6 . ОСОБА_4 свідок того дня взагалі не бачив. Вони розпивали горілку, а саме приблизно 0,5 л. В цей час у потерпілого розрядився телефон, він попросив зарядне. Свідок дав йому зарядне і воно підійшло, оскільки має вихід ОСОБА_16 пити не хотів і свідок пив з ОСОБА_6 . Потім потерпілий пішов у туалет. Коли потерпілий вийшов у коридор, то прийшла дівчина ОСОБА_8 . Іра. ОСОБА_9 попросився переночувати у свідка, оскільки до нього приїхала дівчина. ОСОБА_6 вони спочатку чекали, а потім пішли шукати, бо він забрав зі столу горілку, не знайшли і лягли спати. Вранці вони побачили телефон, подумали що його забув потерпілий. ОСОБА_9 пішов з телефоном у центр приблизно о 08.00 годині, потерпілого не знайшов і повернувся до свідка додому приблизно о 13.00 годині. Після того, як ОСОБА_8 повернувся приблизно за пів години прийшли працівники поліції і забрали ОСОБА_8 і телефон. Телефон потерпілого був темний (чорний) чи був чохол свідок не пам`ятає. З того часу він ОСОБА_8 не бачив. У ході судового розгляду свідок продемострував свій телефон і потерпілий вказав, що гніздо для зарядного пристрою у телефоні свідка на вигляд таке ж як у його телефоні.
Показання зазначеного свідка є послідовними, узгоджуються з показаннями інших свідків, які хоча і не були безпосередніми свідками злочину, однак, надали суду показання з приводу подій, які передували цьому у конкретні проміжки часу. Підстав вважати зазначеного свідка упередженим чи сумніватися у достовірності таких показань у суду немає, оскільки у ході судового розгляду сторона обвинувачення не надала суду належних та допустимих доказів на спростування показань цього свідка.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 працює у нього, вони товаришують. Обвинувачених свідок не знає. Зазначив, що точного дня не пам`ятає. Пояснив, що ОСОБА_6 йому допомагав. Свідок йому заплатив і після цього потерпілий пішов. За кілька днів він зустрів потерпілого і потерпілий розказав, що з ним сталося. Прізвища обвинувачених потерпілий йому не називав. ОСОБА_6 говорив, що це сталося у центрі смт Делятин. Також додатково пояснив, що потерпілий того дня пішов приблизно о 15.00-16.00 годині. На потерпілому побоїв свідок не бачив. Чи вживав потерпілий спиртне у день нападу свідок не знає. Того дня потерпілий пішов від нього тверезим.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що візуально знає потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 . Обвинуваченого ОСОБА_12 не знає. Зазначила, що вона працює продавцем у магазині в смт Делятин. Потерпілий ОСОБА_6 у день нападу приблизно о 19.00 годині купляв пиво та сигарети. Це було на початку осені, два роки тому. Потерпілий розрахувався купюрою номіналом 200 гривень, а вона видала решту 79,00 гривень (купюрами номіналом: три - по 20 гривень, одну по 10 гривень і дріб"язок). Вказала, що потерпілий і обвинувачений ОСОБА_4 часто купляють у неї сигарети. Події злочину не бачила. В день події, вона обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_12 біля магазину не бачила. Пам"ятає детально обставини, бо її допитувала про це поліція.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_12 не знає. ОСОБА_4 є її сином. Потерпілого вона також знає. 04.08.2020 ОСОБА_4 працював приблизно до 19.00 години, а приблизно о 19.30 був вже вдома. Цей день свідок добре пам`ятає, оскільки напередодні, 03.08.2020 її внук захворів і обвинувачений ОСОБА_19 його возив у лікарню. Про те, що сталося з потерпілим свідок від сина нічого не чула. Про подію він навіть не знав. Потім 12.08.2020 до свідка прийшли працівники поліції.

Хоча зазначений свідок є мамою одного з обвинувачених, жодний з допитаних у ході судового розгляду свідків не спросував її показань. Інші докази надані стороною обвинувачення також не спростовують показань цього свідка.

Сторона обвинувачення заявила клопотання про допит ще одного свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд вживав заходів до виклику зазначеного свідка у судове засідання, однак, поштові повідомлення про вручення поштового відправлення були повернені у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 05.08.2021 поштове повідомлення про вручення поштового відправлення повернене у зв`язку з тим, що зазначений свідок помер. З метою перевірки цієї інформації суд звернув ся з запитом у орган реєстрації актів цивільного стану. Згідно з відповіддю актовий запис про смерть ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутній. Прокурор надав суду відповідь орагну місцевого самоврядування, відповідно до якої ОСОБА_20 на території Делятинської територіальної громади не проживав, державна реєстрація смерті не проводилася; на території Делятинської територіальної громади проживав ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Прокурор у судовому засіданні пояснив, що імовірно це одна і та ж особа, незважаючи на те, що у ході досудового розслідування вказано неправильно прізвище та дату народження свідка. На запитання суду зазначив, що у матеріалах кримінального провадження відсутня копія паспорта цього свідка, у протоколі допиту свідка його дані вказані так само, як і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є у матеріалах судового провадження, тому встановити чи це одна і та ж особа не має можливості. У ході судового розгляду встановлено, що допит цього свідка за участю слідчого судді у ході досудового розслідування кримінального провадження не був проведений.
Покликаючись на те, що свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, прокурор просив суд оголосити протокол допиту зазначеного свідка та взяти його до уваги як докази на підтвердження вини обвинувачених.
З цього приводу суд зазначає таке. Відповідно до ч.1, 3 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Аналогічну позицію висловив і Верхоний Суд у постанові від 22.10.2021 у справі №487/5684/19.
Враховуючи наведене, протокол допиту свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було складено у ході досудового розслідування, є недопустимим доказом для суду, а дослідження такого доказу у ході судового розгляду буде становити істотне порушенням прав людини і основоположних свобод, оскільки призведе до порушення права обвинувачених на перехресний допит свідка (п. 5 ч. 2 ст. 87 КПК України).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.08.2022, який було складено о 16.00 годині, було прийнято заяву від потерпілого ОСОБА_6 , згідно з якою він повідомив про те, що 04.08.2022 приблизно о 22 год. 00 хв. в смт. Делятин на вул. Хмельницького, невідомі особи відкрито викрали у нього мобільний телефон моделі «Redmi 7A» застосувався до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я, чим спричинили майнову шкоду.
Слід зазначити, що при поданні заяви про кримінальне правопорушення потерпілий не вказав хто саме вчинив зазначений злочин, хоча обвинуваченого ОСОБА_4 він знав. Також він не вказав, що інший з нападників був візуально знайомий йому чоловік. Тому, суд доходить висновку, що потерпілий на момент подання заяви про злочин не знав (навіть візуально) хто саме на нього напав.
Відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №00491, 05.08.2020 надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення і цього ж числа о 16.28 годині відомості про кримінальне правопорушення було внесено в ЄРДР з кваліфікацією ч.2 ст.186 КК України.
Згідно з протоколом огляду місця події від 05.08.2020 та фототаблицею до нього проведено детальний огляд вулиці Богдана Хмельницького, яка знаходиться у смт Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області. У ході проведення огляду слідів вчинення злочину не було виявлено та нічого не було вилучено.

У протоколі огляду місця події від 05.08.2020 зазначено, щоОСОБА_9 добровільно видає мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 7A з 2 сім-картами ПрАТ "Київстар" та картою-пам"яті Kingston у приміщенні Надвірнянського ВП. Однак, відповідно до фототаблиці до нього видно, що під час видачі телефону ОСОБА_8 був одягнений тільки у шорти, що видається дивним, якби він дійсно йшов у відділення поліції для того, щоб видати телефон. З урахуванням вказаних фотографій версія обвинуваченого про те, що його забрали з дому працівники поліції, для того щоб він повернув телефон потерпілому, видається більш вірогідною і зазначений доказ не спростовує на показань обвинуваченого, ані показань свідка ОСОБА_10 щодо обставин події.

Згідно з протколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2020, потерпілий ОСОБА_6 вказав на особу зображену на фотознімку 3, на ОСОБА_4 , як на особу, яка приблизно о 22.00 годині 04.08.2020 в смт Делятин на вул. Хмельницького вчинила відкрите викрадення його мобільного телефону марки поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я. У протоколі зазначено, що потерпілий впізнав ОСОБА_4 за зовнішнім виглядом, а не за мовою та походкою, як пояснив потерпілий у ході судового розгляду. Зазначена обставина також ставить під сумнів достовірність показань потерпілого.

Крім цього, у ході проведення пред`явлення для впізнання було допущено істотне порушення процедури проведення вказаної слідчої дії. Як повідомив у ході судового розгляду потерпілий до проведення впізнання слідчий сказав йому, що з ОСОБА_8 був ОСОБА_4 і тому потерпілий впізнав ОСОБА_4 . На вчинення таких дій є пряма заборона у ст.228 КПК України. Тому зазначений докази є недопустимим у розумінні ст.86 КПК України, оскільки його отримали з порушенням порядку, визначеного ч.1 ст.228 КПК України.

Відповідно до висновку експерта від 07.08.2020 №177 у ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: садно носа та подряпини лівої руки, які отримані від дії твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, може відповідати часу вчинення злочину і відносяться до легких тілесних ушкоджень; характер та локалізація ушкоджень не виключають можливості її утворення, як і від удару рукою чи ногою так і в результаті падіння з положення стоячи на площину та ударами до виступаючих над її поверхнею тупих твердих предметів.
Відповідно до висновку експерта від 19.08.2020 №СЕ-1/109/14/2-548ТВ/20 та ілюстративної таблиці ринкова вартість вживаного викраденого у ОСОБА_6 мобільного телефону марки Xiaomi моделі Redmi 7A станом на 05.08.2020 становить 1433, 33 гривень, ринкова вартість викраденої у ОСОБА_6 карти пам"яті марки Kingston становить 43,33 гривень, вартість інших предметів злочину встановити не виявилося можливим.

Слід зазначити, що вартість мала бути визначена експертом на час вчинення злочину - 04.08.2020, а експерт визначив вартість станом на 05.08.2020.

У ході судового розгляду було проведено огляд речових доказів, а саме: картонної коробки із надписом Redmi 7A, на нижній стінці якої є модель та ІМЕІ телефону; гарантійного талону №5 на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A»; чеку на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A», де вказана дата покупки 25.09.2019 та сума покупки 2749,00 гривень; мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A»; 2 сім-карт; чохла-книжки, який був у використанні; карти пам`яті.

08.09.2020 слідчий провів слідчий експеримент з потерпілим у присутності понятих, у ході якого ОСОБА_6 пояснив, що 04.08.2020 о 22.00 годині в смт Делятин по вул. Б.Хмельницького він повертався додому. Перейшовши через залізничний переїзд, він побачив ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , які рухалися йому назустріч. Один із них звернувся до ОСОБА_6 з проханням дати сигарету. Після цього ОСОБА_4 обійшов потерпілого зліва та наніс ззаду удар у шию, від чого потерпілий впав на коліна. При цьому ОСОБА_9 залишився перед потерпілим та наніс потерпілому один удар правою рукою у ніс, від якого потерпілий впав на землю. ОСОБА_4 обійшов потерпілого спереду, наніс два удари ногою у живіт та побачив мобільний телефон. Тоді ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8 , щоб він забрав телефон. ОСОБА_8 схопив руками потерпілого за шию та притиснув до землі, викрав із кишені штанів мобільний телефон. ОСОБА_9 відпустив потерпілого та разом із ОСОБА_4 направились у сторону перехрестя вулиць Богдана Хмельницького та 16 Липня.

Викладені у даному протоколі обставини частково спростував сам потерпілий у ході допиту. Крім цього, відповідно до фототаблиці, яка є додатком до протоколу слідчого експерименту встановлено, що подія відбувалася неподалік переїзду. У ході допиту потерпілий сказав, що біля переїзду є ліхтар. Тому місце вчинення злочину було частково освітлене, а не темне. Нападники знаходилися від потерпілого на відстані не більше 1 метра. За такої обстановки потерпілий міг чітко бачити двох нападників, а не одного, як зазначає у судовому засіданні. Чому потерпілий у ході судового розгляду показання змінив він не пояснив. Тому, суд не може покликатися на показання потерпілого, як на доказ, який підтверджує винуватість обвинувачених, оскільки у достовірності таких показань є обгрунтовані сумніви і зазначені показання не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду.

Судом дослідив докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_12 : вимогу про наявність судимостей, копії обвинувальних вироків, копію ухвали про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на строк 1 місяць 29 днів, копії ухвал про закриття кримінального провадження; довідку характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно з його характеризують негативно; довідку про склад сім"ї та проживання, згідно з якою він проживає у АДРЕСА_1 ; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; довідку про звільнення ОСОБА_12 з ДУ "Маневицька виправна колонія (№ 42)".
Судом були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 : вимогу про відсутність судимостей; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; довідки з місця проживання, відповідно до яких ОСОБА_4 не зареєстрований, але фактично проживає сам у АДРЕСА_2 .
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 4 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст. 17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України вчинений обвинуваченими.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, потерпілого, свідків, дослідивши письмові та речові докази, а також матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, не доведена. Тому, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.
У ході судового розгляду кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого станом на день ухвалення вироку закінчився.
До обвинуваченого ОСОБА_4 22.09.2020 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк дії покладених на нього обов`язків на момент ухвалення вироку закінчився.
У даному кримінальному провадженні був накладений арешт на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у справі №348/1376/20. На підставі ст.174 КПК України зазначений арешт слід скасувати.
Потерпілий пред`явив у даному кримінальному провадженні два цивільні позови, до кожного з обвинувачених про відшкодування майнової шкоди у розмірі по 1865,66 гривень з кожного. 02.04.2021 потерпілий подав заяви про залишення зазначених позовів без розгляду. Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Враховуючи наведене цивільні позови потерпілого слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 7А, чохол типу книжка, чохол типу накладка, дві сім-картки ПрАТ "Київстар", карту пам"яті марки Kington, які визнані речовим доказом відповідно до постанови від 05.08.2020 та картонну коробку від вказаного мобільного телефону та чек про його придбання, які визнані речовим доказом відповідно до постанови від 06.08.2020, - слід повернути законному володільцю.

У ході здійснення кримінального провадження витрати на проведення товарознавчої експертизи становили 1144,15 гривень. На підставі ст.124 КПК України враховуючи те, що суд постановив виправдувальний вирок зазначені витрати не підлягають стягненню з обвинувачених.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не було доведено що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України вчинений саме ним.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не було доведено що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України вчинений саме ним.
Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2020 у кримінальному провадженні №0000491.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої вчиненням злочину залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої вчиненням злочину залишити без розгляду.

Речові докази:мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 7А, чохол типу книжка, чохол типу накладка, дві сім-картки ПрАТ "Київстар", карту пам"яті марки Kington, картонну коробку від вказаного мобільного телефону та чек про його придбання - повернути ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1