ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/928/22 Справа № 201/3497/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвокат ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та заперечення на неї адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, маючого вищу освітою, перебуваючого на посаді ректора Університету митної справи та фінансів, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 04.12.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000861, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.12.2020 року, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що існування ризиків передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які у клопотанні зазначив слідчий, спростовано: особистістю підозрюваного ОСОБА_7 ; міцністю його соціальних зв`язків; наявністю родини та утриманця; постійного місця роботи на посаді ректора навчального закладу; репутацією; відсутністю доказів про те, що він має намір переховуватися від органів досудового розслідування; відсутністю доказів, що підозрюваний має намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; відсутністю доказів, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків, експерта; відсутністю доказів, що підозрюваний буде перешкоджати у кримінальному провадженні іншим чином, а також участю ОСОБА_7 у розбудові православної церкви в Дніпропетровському регіоні та здійсненням активного безперервного сприяння забезпечення обороноздатності держави шляхом організації волонтерської діяльності у тісній співпраці із командуванням військових частин, розміщених у Дніпропетровській області.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор під час розгляду клопотання не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Також, слідчий суддя вважав, що підстав для покладення зобов`язання на ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, визначених слідчим суддею та слідчий суддя не вбачав з тих підстав, що по-перше, покладення такого зобов`язання є правом, а не зобов`язанням суду; по-друге, під час розгляду клопотання судом було встановлено, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідчими щодо розслідування даних кримінальних правопорушень, постійно з`являється на виклики слідчого, як по повісткам, так і без них (13.06.2022 р. з`явився до органу досудового слідства, пов`язаних з оголошенням підозри).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою з визначенням максимального розміру застави, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачений законом для даної категорії кримінальних правопорушень, а саме у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також покласти на підозрюваного обов`язки відповідно до ст. 194 КПК України.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки підозра є необґрунтована та його вина у скоєнні вказаного кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог КПК України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.
Прокурор вважає, що слідчим суддею в повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
На думку прокурора, матеріалами досудового розслідування повністю підтверджена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, перебуваючи на волі, та завдяки займаній посаді може здійснити спробу вплинути на свідків у кримінальному провадженні (в тому числі яких ще не допитано у даному кримінальному провадженні), ймовірно з числа працівників Університету, експертів, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, прокурор вважає, що не виключена ймовірність впливу на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а саме директора ТОВ «БП Грандпрестиж» у співучасті із яким було вчинено кримінальне правопорушення.
Також на думку прокурора, слідчим суддею всупереч наявним вимогам для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ч. 2 ст. 183 КПК України проігноровано наявні ризики та відмовлено в обрані запобіжного заходу.
В запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 вважає, що слідчим суддею всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини, які мали значення для вирішення питання про доцільності обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, за результатами якого прийняте законне та обґрунтоване рішення. На його думку, стороною обвинувачення було свідомо завищено тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 через включення до обґрунтування рівня суспільної небезпеки правопорушення посилання на неіснуючу підозру у вчинення ОСОБА_7 ще і кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Адвокат вважає, що клопотання сторони обвинувачення не містить достатніх відомостей, які б безпосередньо свідчили про існування та доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. На його думку, слідчим суддею було вірно враховано відомості про особу ОСОБА_7 , який має виключно позитивно ділову та особисту репутацію.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили рішення слідчого судді залишити без змін.
Прокурор в апеляційному суді підтримала вимоги апеляційної скарги, та просила її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з наявних матеріалів, слідчий СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 днів у кримінальному провадженні № 0000861 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.12.2020 р., за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Наведені в клопотанні прокурора відомості свідчать про наявність підозри причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, остільки 10.06.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
З ухвали та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ретельно перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка його адвоката та прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що прокурор під час розгляду клопотання не довів в повній мірі наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, з огляду на наступне.
При встановленні наявності ризиків, необхідністю запобігти яким може обґрунтовуватися обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, слідчий суддя не повинен виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд зазначає, що слідчим суддею вірно встановлено та взято до уваги те, що твердження прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовуються: особистістю підозрюваного ОСОБА_7 ; міцністю його соціальних зв`язків; наявністю родини та утриманця; постійного місця роботи на посаді ректора навчального закладу; репутацією; відсутністю доказів про те, що він має намір переховуватися від органів досудового розслідування; відсутністю доказів, що підозрюваний має намір знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; відсутністю доказів, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків, експерта; відсутністю доказів, що підозрюваний буде перешкоджати у кримінальному провадженні іншим чином, а також участю ОСОБА_7 у розбудові православної церкви в Дніпропетровському регіоні та здійсненням активного безперервного сприяння забезпечення обороноздатності держави шляхом організації волонтерської діяльності у тісній співпраці із командуванням військових частин, розміщених у Дніпропетровській області.
Прокурор, адвокат та ОСОБА_7 в апеляційному суді також зазначили, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідчими щодо розслідування кримінальних правопорушень, постійно з`являється на виклики слідчого, як по повісткам, так і без них. 13.06.2022 року з`явився до органу досудового слідства, у зв`язку з оголошенням підозри. Крім цього зазначено, що ОСОБА_7 активно сприяє обороноздатності регіону, надаючи посильну допомогу.
Також, адвокат зазначив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні вже завершено та матеріали справи вже скеровані до суду першої інстанції. Підозру вважають необґрунтованою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя вірно навів в ухвалі мотиви та підстави, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжних заходів не вбачається.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є обґрунтованим, вмотивованим і законним, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.
Доводи та твердження прокурора, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , -залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3