В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2022 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000141 від 11.09.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022 та № 341/2022 від 17.05.2022).

Так, в кінці травня 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , прибув до раніше йому знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою допомогти останньому по господарству.

Того ж дня, близько 10 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, ОСОБА_4 , зайшов до господарського приміщення зазначеного вище домоволодіння, де побачив на полиці навісної шафи пристрій для вимірювання вологи (вологомір) марки «Wile-65» чорно-синього кольору. В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого мана (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаний час та місці, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_4 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв до рук зазначений вище бувший у використанні пристрій для вимірювання вологи (вологомір) марки «Wile-65» чорно-синього кольору, придбаний у 2019 році, що належить ОСОБА_5 та поклав його до своєї куртки. Після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 9043 гривень 17 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, дійсно викрав пристрій з вимірювання вологи (вологомір), який належить потерпілому ОСОБА_5 , оскільки потерпілий не заплатив йому за роботу. Викрадений вологомір він відвіз до с.Оленівка, де продав, а гроші витратив на власні потреби. У скоєному розкаюється. Також підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі у зв`язку із сімейними обставинами, щодо визначення покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілого.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.
Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.
До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, заподіяної шкоди.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога та психіатра за місцем проживання не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді Новомосковського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області», орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення, щире каяття, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судово товарознавча експертиза № 2259 від 14.09.2022 року вартістю 170 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 170 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 2259 від 14.09.2022 року у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Речові докази: оптичний диск формату CD-R об`ємом 700 Mb з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 ; оптичний диск формату CD-R, об`ємом 700 Mb з відеозаписом вилучення майна; оптичний диск формату CD-R об`ємом 700 Mb з відеозаписом огляду місця події зберігати в матеріалах кримінального провадження; пристрій для вимірювання вологи марки «Wile-65» чорно-синього кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому за належністю.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1