ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/2891/21 Номер провадження 11-кп/814/1004/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, засудженого:

вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року зач.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі;

вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

суд задовольнив подання першого заступника начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 про визначення порядку відбування покарання за наявності кількох вироків.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року у виді 3 років обмеження волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року у виді 4 років позбавлення волі, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою місцевого суду. При цьому вважає, що судом першої інстанції при визначенні остаточного покарання не було враховано вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо нього від 11 серпня 2020 року.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року (набрав законної сили 01 серпня 2019 року) за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі за кримінальне правопорушення, вчинене ним 24 жовтня 2018 року.
Крім того, 13 вересня 2019 року ОСОБА_7 засуджений Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене ним 21 січня 2017 року (вирок набрав законної сили 03 квітня 2020 року).
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2019 року по 03 квітня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року, який набрав законної сили 01 жовтня 2020 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене 08 лютого 2018 року. При цьому, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2019 року (з урахуванням ухвали Сумського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року), остаточно засуджений на 3 роки позбавлення волі.
08 грудня 2020 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, який набрав законної сили 10 березня 2021 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене ним 22 травня 2018 року, а відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, він остаточно засуджений на 4 роки позбавлення волі.
Під час розгляду подання установи виконання покарань судом першої інстанції правильно встановлено, що при ухваленні вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року не було враховано покарання за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року, у зв`язку з чим щодо засудженого ОСОБА_7 наявні два вироки, за якими останньому призначено покарання у виді обмеження та позбавлення волі на різний строк.
За таких обставин суд першої інстанції визначив засудженому ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами, встановленими ч.4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом застосування принципу поглинення меш суворого покарання більш суворим.
Доводи засудженого про те, що судом першої інстанції не було враховано вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року є необґрунтованими, оскільки вказаний вирок було враховано Кіровським районним судом м. Дніпропетровська при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України під час ухвалення вироку від 08 грудня 2020 року.
Також колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до повідомлення першого заступника начальника державної установи «Темнівська виправна колонія №100) від 02 червня 2022 року ОСОБА_7 звільнений у зв`язку із повним відбуттям строку покарання.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Харківськогорайонного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4