Справа № 183/2472/22
№ 1-кс/183/583/22

У Х В А Л А
02 червня 2022 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Новоайдар, Новоайдарського району, Луганської області громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
слідчий звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вказаним клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування клопотання зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що ОСОБА_5 в неустановлену під час досудового розслідування дату, час та місце знайшов пістолет «ПМ» із маркуванням « НОМЕР_1 » з магазином до пістолету Макарова з маркуванням: « НОМЕР_2 », та 4 патрони калібру 9 мм, та визначивши для себе вищевказаний пістолет, як вогнепальну зброю, та 4 набої, як бойові припаси, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вказаної вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в неустановлену під час досудового розслідування дату, час та місце, ОСОБА_5 взяв пістолет Макарова із маркуванням « НОМЕР_1 » з магазином до пістолету Макарова з маркуванням: «8326-2», та 4 патрони калібру 9 мм, тим самим придбав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вказаний пістолет та боєприпаси ОСОБА_5 почав зберігати вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
31 травня 2022 року до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що поблизу буд. №35 по вул. Шевченко в м. Новомосковськ знаходиться ОСОБА_5 , який здійснює постріли з пістолету без передбаченого законом дозволу.
31 травня 2022 року в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої по вул. Шевченка, 35, встановлено ОСОБА_5 , поруч з яким виявлено та вилучено пістолет Макарова, з маркуванням: « НОМЕР_1 », у якому знаходився магазин до пістолету, з маркуванням: «8326-2», та на землі виявлено та вилучено патрон калібру 9 мм, три гільзи калібру 9 мм, три кулі калібру 9 мм, які ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу. У подальшому вищевказані предмети було вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
31 травня 2022 року о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з клопотанням слідчого, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 суспільно-корисною працею не займається, офіційно джерела доходу не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні. Підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, та матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, слідчий вважає, що запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден менш суворий запобіжний захід не зможе достатньою мірою обмежити свободу його пересування та виконати вказане завдання запобіжного заходу.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. Вказав на те, що відомості сторони захисту про перебування підозрюваного на обліку у центрі зайнятості неналежні, оскільки надані станом на лютий 2022 року.
Захисник ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу своєму підзахисному у вигляді тримання під вартою. Вказала на те, що без належної експертизи предмету, ззовні схожого на пістолет Макарова, визначений слідчим, як вогнепальна зброя, підозра у зберіганні вогнепальної зброї не є обґрунтованою. Також слідчим не наведено доказів на підтвердження ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Стороною захисту долучено належні та допустимі докази наявності у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, місця проживання, джерела доходу, позитивної характеристики за місцем проживання. Також, посилання на те, що підозрюваний може впливати на свідків нічим, об`єктивно, не підтверджене. Просила відмовити в задоволенні клопотання повністю. Звертає увагу на те, що слідчий не просить визначити заставу, як альтернативне зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив не застосовувати запобіжний захід.
Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
31 травня 2022 року о 21 годині 00 хвилин за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протокол огляду від 31 травня 2022 року; показання свідка ОСОБА_9 від 01 червня 2022 року; показання свідка ОСОБА_10 від 01 червня 2022 року; показання свідка ОСОБА_11 від 01 червня 2022 року; протокол впізнанням особи ОСОБА_5 за фотознімками свідком ОСОБА_11 від 01 червня 2022 року; показання свідка ОСОБА_12 від 31 травня 2022 року; протокол перегляду відеозапису від 01 червня 2022 року), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
При цьому, посилання сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри лише через не отримання органом досудового розслідування висновку експерта щодо належності вилученого під час огляду предмету до вогнепальної зброї, з огляду на інші докази в їх сукупності, не можуть бути прийняті до уваги слідчим суддею.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до категорії тяжких, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винним, враховуючи обставини, покладені в обґрунтування підозри, ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Про ризик впливу на свідків вказує протокол огляду відеозапису від 01 червня 2022 року.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів, абстрактність ризиків, не приймає до уваги.
Все, наведене раніше, на думку слідчого судді, неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу.
Водночас, слідчий суддя вважає ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України недоведеним, оскільки наявність даного ризику обґрунтовується слідчим та прокурором лише посиланнями на тяжкість покарання, без врахування обставин щодо сталості соціальних зв`язків, обставин, які характеризують особу підозрюваного.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, з якими проживає, отримує офіційний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання, тобто має міцні та сталі соціальні зв`язки. Також суд враховує і докази, надані стороною захисту на підтвердження стану здоров`я підозрюваного, те, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій, офіцером запасу.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_5 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.
Слід зауважити, що національне законодавство України та практика Європейського суду з прав людини неодноразово зазначали, що запобіжний захід є лише заходом забезпечення кримінального провадження та не має бути вже визначеною мірою покарання у кримінальному провадженні.
Прокурором в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується лише наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи таке обґрунтування прокурора, слідчий суддя вважає, що практика Європейського Суду з прав людини в повній мірі заперечує таке обґрунтування. Тому слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 повинно бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.
При цьому, враховуючи дані щодо розміру доходу підозрюваного, наявності на його утриманні дружини та дитини, відсутність доказів на спростування прокурором інформації про доходи підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не зможуть забезпечити підозрюваним виконання покладених процесуальних обов`язків. Тому вважає, що до підозрюваного повинно бути застосовано саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Крім того, слідчий суддя вважає, що на ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного прокурором та слідчим обґрунтування клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Новоайдар Новоайдарського району Луганської області запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 29 липня 2022 року включно, звільнивши його з-під варти із зали суду.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Новоайдар Новоайдарського району Луганської області, строком до 29 липня 2022 року, наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця реєстрації та фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування зі свідками та їх представниками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .
Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 08:30 годині 03.06.2022 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1