БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1017/22
Провадження №1-кп/497/67/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про визнання винуватості
між прокурором та обвинуваченим

05.07.2022 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград угоду про визнання винуватості від 08.06.2022 року між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000124 від 12.03.2022 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Ізмаїл Одеської області, зі слів - працює головним інженером в ТОВ «Єліта Мобаїл Груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.332 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно вищевказаних обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він після 24.02.2022р. (більш точної дати, часу та місця не встановлено) завідомо знаючи про те, що в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим громадянам України чоловічої статі заборонено перетинати державний кордон України, отримав від громадянина України ОСОБА_9 прохання про організацію його незаконного переправлення через державний кордон України.

Погодившись на прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 організував його незаконне переправлення через державний кордон України, для чого, у період часу з початку березня 2022 року до 12 березня 2022 року надавав відповідні вказівки ОСОБА_9 шляхом спілкування за телефоном та сервісами обміну миттєвими повідомленнями і голосового зв`язку по ІР, щодо здійснення певних дій, спрямованих на незаконне його переправлення через державний кордон України.

Так, ОСОБА_9 , згідно отриманих вказівок від ОСОБА_6 , мав приїхати до місця, розташованого неподалік від пункту пропуску «Табаки» Болградського району, де ОСОБА_8 безпосередньо після перетину ним державного кордону у вказаному пункті пропуску у напрямку з ОСОБА_10 до України, мав зустріти ОСОБА_9 у визначеному місці та надати йому у подальшому вказівки щодо маршруту та способу незаконного перетинання державного кордону України у напрямку з України до Республіки Молдова.

Будучи обізнаним зі способами та порядком здійснення охорони державного кордону представниками служб охорони державного кордону України та Республіки Молдова, місць дислокації їх мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, ОСОБА_8 , узгодив час та місце такого незаконного переправлення з ОСОБА_9 , та, діючи згідно зазначених домовленостей, 12.03.2022р. приблизно о 20:00 годині, пішки пройшов з Республіки Молдова в Україну через міжнародний пункт пропуску автомобільного сполучення «Табаки» Болградського району, неподалік від якого зустрівся з ОСОБА_9 , який заздалегідь чекав його у цьому узгодженому ними місці з метою подальшого отримання від ОСОБА_6 вказівок щодо маршруту та способу незаконного переправлення через державний кордон України.

Надалі, одразу ж після зустрічі у вказаному місці ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , під час продовження виконання обвинуваченим дій, пов`язаних з організацією незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, ОСОБА_6 було викрито працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.332 КК України за ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

08.06.2022р. між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_11 з іншого, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений, у присутності його захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.332 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді штрафу в розмірі 3001 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 51017 (п`ятдесят одну тисячу сімнадцять ) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами, яку визнає в повному обсязі, стверджував, що у скоєному розкаюється, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє.

Прокурор, надавши суду для долучення до матеріалів судової справи письмові докази, здобуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, що були досліджені у судовому засіданні, і що підтверджують наявність вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.332 КК України, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою у присутності захисника.

Обвинувачений та його захисник просили про затвердження угоди і не заперечували проти призначення судом узгодженого угодою покарання та долучення до матеріалів судової справи надані прокурором письмові докази та досліджені судом в ході судового засідання.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.1 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином, у кримінальному провадженні потерпілі відсутні, шкода не заподіяна. Обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Обставинами, які пом`якшують його покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання використати кошти, передані в заставу для цілей оборони України, що на даний час свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються, що за наявності зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, з урахуванням його особи: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи та проживання, можливо призначити ОСОБА_12 покарання з застосуванням положень ст.69 КК України, а саме, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.1ст.332 КК України. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, оцінивши надані прокурором докази, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.332ч.1 КК України, оскільки обвинувачений дійсно скоїв протиправні дії за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та враховуючи, що вина обвинуваченого повністю підтверджена в ході судового засідання окрім пояснень самого підсудного, також наданими прокурором матеріалами і доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Визнаючи ОСОБА_6 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, сприяв розкриттю правопорушення, також враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: визнання обвинуваченим вини, його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місця проживання.

Крім того, суд визнає обставиною, що пом`якшує у даному випадку покарання - звернення обвинуваченого з клопотанням до суду, яким просив передати частину коштів з застави, яка була внесена його захисником в якості запобіжного заходу в розмірі 150000грн., і яка ухвалою суду задоволена та набрала законної сили. Так, особиста ініціатива для передачі застави або заарештованого майна обвинуваченого чи підозрюваного на потреби армії сама по собі законодавством не передбачена як обставина, що пом`якшує покарання, але перелік обставин, що пом`якшують покарання, не є вичерпним, тому суд, враховуючи обставини справи та добровільну ініціативу обвинуваченого щодо допомоги ЗСУ, дійшов висновку про наявність підстави вважати це пом`якшуючою обставиною, яка є суттєвою для висновку про наявність декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, у даному випадку, який до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, офіційно працевлаштований, визнав вину в повному обсязі, сприяв правоохоронним органом у встановленні обставин правопорушення.

А тому, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, суд дійшов висновку, щодо наявності обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_12 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті 332ч.1 цього Кодексу, та, навіть для призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті за це кримінальне правопорушення, як визначено вищевказаною угодою.

Так, згідно з п.п.2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди мають виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили. А, відповідно до положень ст.69 КК України та п.8 Постанови вищевказаного Пленуму ВС України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

А тому, враховуючи, що покарання, встановлене для такого виду правопорушення, - що інкриміноване ОСОБА_12 за ст.332ч.1 КК України, передбачене у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, суд вважає, що воно не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення, обставинам справи та особі засудженого. Проте, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті за це кримінальне правопорушення, як визначено вищевказаною угодою, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, покарання у виді штрафу є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, оскільки відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі засудженого, його ролі у здійсненні дій, направлених на скоєння кримінального правопорушення (надання згоди) та наслідкам правопорушення, а його поведінка після вчиненого свідчить про усвідомлення протиправності своїх дій, вказує на щире каяття.

Тому, відсутність даних про тяжкі наслідки від дій обвинуваченого, наявність активних дій зі співпраці з правоохоронними органами у встановленні обставин правопорушення, разом з даними про його особу та наявність декількох пом`якшуючих обставин, підтверджують, що при таких виключних обставинах узгоджене сторонами покарання може бути призначене в інтересах суспільства.

В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості ОСОБА_6 , який раніше не притягувався до будь-яких видів відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, стверджує, що розкаюється, і це підтверджується його активним сприянням у розкритті кримінального правопорушення, та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ст.332ч.1 КК України між ним і прокурором. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, обвинувачений, усвідомив скоєне.

Підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено. Клопотань про обрання запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 не надходило, проте в ході судового розгляду такий захід був обраний у виді особистого зобов`язання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Болградської окружної прокуратури з одного боку, та обвинуваченим з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду й міри покарання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експертів в межах даного кримінального провадження також відсутні.

Речові докази у рамках даного кримінального провадження підлягають поверненню особам, в яких вилучені, оскільки не є предметами скоєння правопорушення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись ст.332ч.1 КК України, Пленумом ВС України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст.122,314,368-371,373,374,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.06.2022 року, що укладена між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ).

Визнати ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі три тисячі одного неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51017 (п`ятдесят одну тисячу сімнадцять) гривень.

Речові докази після набрання даним вироком законної сили, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 14.03.2022р., а саме:

мобільний телефон Ксяомі, грошові кошти в сумі 1817грн, та 3 долари США, банківську картку "Viza", що були вилучені в ОСОБА_6 , повернути особі, в якої були вилучені ОСОБА_12 ;

автомобіль "Опель" білого кольору, власником якого є ОСОБА_13 , та свідоцтво про реєстрацію т.з. на ім`я ОСОБА_13 , що були вилучені в свідка ОСОБА_9 повернути особі, в якої були вилучені ОСОБА_9 ;

мобільний телефон "Самсунг" та паспорт громадянина Молдови на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) вважати такими, що повернуті ОСОБА_12 згідно його розписки.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що обраний ухвалою суду від 05.07.2022р. відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), залишити без змін до набрання даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а, в разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає законної сили після ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1