Справа №295/9362/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000179 від 06.09.2022 про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирівка Волноваського району Донеької області, громадянина України, зарєстрованого АДРЕСА_1 , засудженого 07.10.2021 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст 110 ч.2, 260 ч.2, 258-3 ч.1, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в ДУ "Житомирська виправна колонія (№ 4)", -
за ст. 111-1 ч.1 КК України, -
за ст.111-1 ч.1 КК

в с т а н о в и в :
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), починаючи з 2014 року спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.
За цих обставин, Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року рф визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства (зокрема і воєнні злочини).

В подальшому, 24 лютого 2022 року військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через її державні кордони та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
У зв`язку з цим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який востаннє продовжено до 23.11.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31.08.2022, у ОСОБА_2 , з мотивів ідеологічно-політичних уподобань щодо підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, виник злочинний умисел на підтримку дій і рішень держави - агресора рф, шляхом висловлення публічних закликів до невизначеного кола осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 31 серпня 2022 року о 18 год. 13 хв., ОСОБА_2 , відбуваючи покарання в Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)», що розташована за адресою: м. Житомир, Проспект Незалежності, 172, діючи умисно, з використанням власного мобільного терміналу марки «XIAOMI» redmi4x, IMEI: 1: НОМЕР_1 , IMEI: 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора електронних комунікацій ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та встановленим відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі «Інтернет», під «нікнеймом» « ОСОБА_3 » за URL-адресою: Ошибка! Недопустимый объект гиперссылки. в соціальній мережі «Facebook» розмістив публікацію в якій закликав до підтримки рішень та дій держави - агресора рф, наступного змісту: «МАКСИМАЛЬНЫЙ РЕПОСТ!!! Желаю украинскому народу понять и принять обьективную реальность, а именно, что касается псевдо обстрелов Россией украинских гражданских обьектов. Нашим братьям, Российской Федерации, нету смысла обстреливать гражданское население Украины, вооруженные силы РФ в рамках специальной военной операции стреляют исключительно по военным объектам украинских националистов. Все взрывы на гражданских объектах Украины - провокации марионеточного правительства Зеленского с целью обвинить в этом Российскую Федерацию и еще больше рассорить два братских народа. Призываю остановить эту братоубиственную войну, а именно найти правительству Зеленского компромисс с Российской Федерацией, оставить в покое територии Луганской и Донецкой народных республик, а так же територии южной Новороссии, ведь украинцы сейчас гибнут без смысла и в больших количествах, а Западу на это все плевать, они и дальше продолжают поставлять смертоносное оружие на Украину да бы ускорить тотальное уничтожение наших народов!».

Таким чином, внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_2 відповідна публікація, розміщена на сторінці його облікового запису в соціальній мережі «Facebook» під назвою «ОСОБА_3 », розповсюджена серед невизначеного кола користувачів соціальної мережі «Facebook».
Виходячи з функціоналу соціальної мережі «Facebook», внаслідок поширення ОСОБА_2 вищевказаної публікації вона була візуально сприйнята невизначеною кількістю користувачів соціальної мережі «Facebook», зокрема його друзями та підписниками.

Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується у тому, що він за викладених вище обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи громадянином України, публічно закликав до підтримки рішень та дій держави агресора, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно заяви ОСОБА_2 про визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана 23.09.2022 року в присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-1 ч.1 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника, прокурора, враховуючи положення ст.ст.381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ст.111-1 ч.1 КК України, які виразилися у публічних закликах громадянина України до підтримки рішень та дій держави -агресора.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, враховує, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення за ст. 111-1 ч.1 КК України, згідно ч.2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відсутня шкода (матеріальна) спричинена вказаним кримінальним правопорушенням, особу винного, а також сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є рецидив злочину.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 раніше судимий, під час відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у межах санкції статті, у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на певний строк.
Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.10.2021 - виконується самостійно.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Речові докази у провадженні відсутні.
Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371,373-374, 381-382 КК України,
у х в а л и в :
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання за ццим законом у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк - 10 (десять) років.

Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.10.2021 - виконується самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1