Справа №295/7171/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження № 0000154 від 05.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох дітей 2008 та 2012 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.06.2022 близько 14 год самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 28 липня 2022 року, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління ДБР, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення у час, спосіб та за обставин, що викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Також показав, що 09.06.2022 близько 14 год самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 28 липня 2022 року. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати. Бажає проходити військову службу.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Суд, враховуючи викладене, та те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, характеризується негативно по місцю служби, раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатора не перебуває, шкодує про вчинене, у зв`язку з чим, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 75,76 КК України, ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1