Справа № 158/2066/19 Провадження №11-кп/802/241/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.й ст.307, ч.2 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ПП «Луцькспецкомунтранс», одруженого, раніше не судимого,
засуджено:
за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацію всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацію всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання - приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу обрано у виді домашнього арешту в нічний час із забороною залишати місце проживання з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Зараховано в строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_7 під вартою з 03 до 06 травня 2019 року.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 13 грудня 2018 року близько 15 години, перебуваючи в м. Ківерці, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту психотропної речовини, у вантажному автомобілі марки "Volvo", який був ним припаркований біля АЗС автодороги "Луцьк-Маневичі", поблизу другорядної дороги на с. Бодячів Ківерцівського району, незаконно збув гр-ну ОСОБА_9 (анкетні дані якого легендовані) за грошову винагороду в сумі 300 грн. (які гр-н ОСОБА_9 попередньо, тобто 12.12.2018, близько 14 год., передав ОСОБА_7 в м. Луцьку на вул. Ківерцівська), порошкоподібну речовину рожевого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 0,0044г., яку ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав, зберігав та перевіз у вищевказаному транспортному засобі з метою збуту, після чого незаконно збув.

Тобто, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ч.1 ст.307 КК України, яке виразилось у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин.

Крім того, 18.02.2019, близько 18 години, перебуваючи м. Луцьку на вул. Мамсурова, а саме в автомобілі ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1 , керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту психотропної речовини, повторно, незаконно збув, за грошову винагороду в сумі 400 грн. гр-ну ОСОБА_10 (анкетні дані якого легендовані), порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 0,0117г., яку ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав, зберігав та перевіз у вищевказаному транспортному засобі з метою збуту, після чого незаконно збув.

Він же, 03.05.2019, близько 21 години, перебуваючи в м. Луцьку на АЗС "Wog" на вул. Конякіна, а саме в автомобілі ГАЗ 33021 р.н.з. НОМЕР_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини амфетаміну, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів, повторно, незаконно збув гр-ну ОСОБА_10 (анкетні дані якого легендовані), продавши останньому за ціною 500 грн., мазеподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін основу становить 0,0378 г, який ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав, зберігав та перевіз з метою подальшого збуту.

Тоді ж, 03.05.2019, близько 21 години 30 хвилин, в м. Луцьку біля магазину "Merx", що розташований на вул. Карпенка-Карого, 10, працівниками УПН ГУНП у Волинській області було затримано автомобіль ГАЗ 33021 р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , під час огляду якого було виявлено та вилучено три полімерні пакети із мазеподібними речовинами білого кольору, які містять психотропну речовину-амфетамін, маса якого в перерахунку на амфетамін-основу становить 0,0564 г., 0,1455 г., 0,0034 г., всього загальною масою 0,2053 г., яку ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав, зберігав та перевіз з метою подальшого збуту.

Тобто, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, яке виразилось у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненими повторно.

Не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурором подана апеляційна скарга у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Судом не надано належної оцінки вчинення ОСОБА_7 злочинів саме у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Враховуючи обставини та способи вчинення кримінального правопорушення, наявних даних про особу винного, судом необгрунтовно призначено обвинуваченому мінімальне покарання, передбаченого санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією всього належного йому майна. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в поданій ним апеляційній скарзі, вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням як матеріального, так і кримінально-процесуального законодавства.

Щодо першого епізоду захисник вказує на відсутність належних та допустимих матеріалів НСРД, які б вказували на причетність його підзахисного до вчинення кримінальних правопорушень зазначених у обвинувальному акті. Також зазначає, що основним доказом сторони обвинувачення за матеріалами справи є показання легендованого закупщика ОСОБА_9 , який всупереч клопотанню сторони захисту, не був допитаний в межах ані досудового розслідування, ані під час судового розгляду.

Окрім цього, захисник вказує на допущення органом досудового розслідування істотних порушень КПК України при проведенні закупки 18.02.2019 року, адже жоден із спецзасобів, використаних під час даної закупки, не спрацював, що стверджується і матеріалами справи.

Вказує на відсутність відео та аудіо доказів причетності його підзахисного до третього епізоду від 03.05.2019 року, поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є штатними працівниками поліції, докази чого були надані стороною захисту. Крім цього, посилається на порушення права на захист ОСОБА_7 при проведенні обшуку в автомобілі 03.05.2019 року та при його затриманні.

З огляду на відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, захисник просить оскаржуваний вирок скасувати повністю та постановити новий, яким останнього виправдати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримання, а також у зв`язку з відсутністю складу та події кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, думку обвинуваченого і його захисника, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу та заперечили скаргу прокурора, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, а скаргу захисника заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, та за ч.2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також в незаконному збуті психотропних речовин, вчиненими повторно.

При цьому, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст.ст.85, 86 КПК України.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав. Суду дав показання про те, що будь-якого відношення до продажу психотропних, наркотичних речовин він не має. Усі вилучені речовини йому не належать, автомобіль, в якому було вилучено вказані речовини, також йому не належать.

Ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував своє судове рішення наступними доказами.

Показаннями залегендованого свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції надав показання про те, що він брав учать у оперативних закупках амфетаміну у обвинуваченого ОСОБА_7 тричі. Він є залегендованою особою « ОСОБА_9 » (при першій закупці), та « ОСОБА_10 » у двох інших закупках. Обвинувачений ОСОБА_7 йому пропонував придбати амфетамін, сам призначав місце зустрічі, сам телефонував. Познайомився з ОСОБА_7 через спільних знайомих, наміру провокувати ОСОБА_7 на продаж наркотичних речовин не мав, обвинувачений сам пропонував йому придбати наркотики.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду першої інстанції дав показання про те, що був понятим при затриманні ОСОБА_7 , обшуку автомобіля марки «ГАЗ». До цього випадку жодного разу не був понятим, не співпрацював з працівниками поліції. При обшуку знайшли в автомобілі в кишені курточки пакетики з речовиною, схожою на наркотичну. Після проведення слідчих дій підписував усі необхідні документи.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції надала показання про те, що вона була другою понятою при проведенні вищевказаної слідчої дії, бачила як в автомобілі знаходили працівники поліції пакетики з невідомою речовиною. Також у самого ОСОБА_7 при огляді було вилучено пакетики з такою з речовиною.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції дав показання про те, що в листопаді 2018 року з негласних джерел йому надійшла інформація про те, що ОСОБА_7 готується до збуту наркотиків, тому ним було заведено оперативно-розшукову справу з метою перевірки вказаної інформації. Відомості до ЄРДР було внесено лише після підтвердження даного факту, тобто після проведення першої закупки. Усі дії було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Грошові кошти на оперативну закупку особисто йому вручав начальник їхнього відділу ОСОБА_14 це спецкошти МВС, які виділяються для проведення таких закупок.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в суді першої інстанції дав показання про те, що з ОСОБА_7 він знайомий, їх познайомив спільний друг, він допомагав обвинуваченому лагодити автомобіль «ГАЗ», продавав йому дизпаливо.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- протокол огляду місця події від 03.05.2019 (а.с. 11-12 Т. 2), в ході якого було оглянуто автомобіль марки «ГАЗ» д.н.з. « НОМЕР_2 », вилучено три пакети з речовиною, схожою на амфетамін, мобільний телефон, грошові кошти, автомобіль;

- протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних заходів від 17.01.2019 (а.с. 46-55 Т. 2);

- висновок експерта № 741 від 29.12.2018 (а.с. 58-61 Т. 2), відповідно до якого речовина рожевого кольору, вилучена у ОСОБА_7 являє собою амфетамін масою 0,0044 г.;

- висновок експерта № 112 від 11.03.2019 (а.с. 95-98 Т. 2), відповідно до якого речовина білого кольору, вилучена у ОСОБА_7 являє собою амфетамін масою 0,0117 г.;

- висновок експерта № 221 від 13.05.2019 (а.с. 137-142 Т. 2), відповідно до якого мазеподібна речовина білого кольору, вилучена у ОСОБА_7 являє собою амфетамін масою 0,0378 г.;

- висновок експерта № 220 від 14.05.2019 (а.с. 160-163 Т. 2), відповідно до якого мазеподібні речовини білого кольору, вилучені у автомобілі, що перебував у користуванні ОСОБА_7 являє собою амфетамін масою 0,0378 г.;

- протокол огляду місця події від 04.05.2019 (а.с. 154-155 Т. 2), відповідно до якого було оглянуто автомобіль марки «ГАЗ 33021» д.н.з. « НОМЕР_2 »;

- протокол огляду місця події від 04.05.2019 (а.с. 167 Т. 2), відповідно до якого було проведено обшук у приміщенні будинку АДРЕСА_3 .

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, що й відповідно спростовує доводи сторони захисту про відсутність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до тверджень сторони захисту в тій частині, що матеріали провадження не містять доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки, вони суперечать дослідженим доказам у справі, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути чи пом`якшити відповідальності за вчинене.

Проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

Твердження сторони захисту про те, що за першим епізодом, інкримінованого ОСОБА_7 , а саме нібито проведеної закупки 13.12.2018 року ( в межах заведеної ОРС з метою викриття нарколабораторії у с. Дачне, Ківерцівського району, Волинської області), такої легендованої особи, як ОСОБА_9 в межах досудового розслідування у цьому провадженні під таким ім`ям не було залегендовано, оскільки відповідних документів про такий факт у сторони обвинувачення не має, то такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні, як постанови про проведення оперативної закупки, так і ухвали Волинського апеляційного суду, в яких зазначено за яким фактом велась оперативно розшукова справа, яка була заведена щодо ОСОБА_16 , тобто в даному випадку оперативно розшукова справа стосувалась особи обвинуваченого. Анкетні дані легендованої особи в межах оперативно розшукової справи розголошенню не підлягають

Разом з тим, вищевказаний свідок ОСОБА_10 був допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, де він підтвердив, що під час оперативно розшукової діяльності був залегендований особою « ОСОБА_9 » (при першій закупці), та « ОСОБА_10 » у двох інших закупках та інші обставини закупки психотропних речовин, які відбулись в грудні та лютому відповідно 2018 та 2019 року. В подальшому розповів про обставини здійснення закупки в травні 2019 року і про обставини вручення грошових коштів.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність доказів про походження грошових коштів та відсутність походження грошових коштів, то такі доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний протокол огляду грошових коштів від 18 лютого 2019 року та додаток до протоколу огляду грошових коштів (а.с.81-82 Т.2), протокол огляду покупця та вручення грошових коштів від 18 лютого 2019 року (а.с.83 Т.2), протокол вручення оперативно технічних засобів від 18 лютого 2019 року (а.с.84 Т.2), протокол вилучення товару та огляду покупця від 18 лютого 2019 року, в якому зафіксовано, що саме придбав легендований закупник (а.с.85 Т.2), протокол контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19 лютого 2019 року (а.с.90 Т.2), протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 14 березня 2019 року (а.с.91 Т.2), протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 12 березня 2019 року (а.с.92 Т.2), протокол про результати спостереження за особою від 12 березня 2019 року (а.с.93 Т.2).

Водночас, посилання захисника на судову практику Верховного Суду в справі №643/10749/14-к від 01 липня 2020 року, а саме, що відповідно до п. 2.10 "Інструкції про порядок оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів" затвердженої наказом МВС України N 023/0134 для проведення оперативної закупівлі використовуються грошові кошти СБУ, МВС України та інші засоби. Їх отримання і використання здійснюється у відповідності з відомчими нормативними актами СБУ та МВС України. Однак, в матеріалах кримінального провадження немає будь-яких доказів на підставі яких видавались витрати спеціального призначення для проведення оперативної закупівлі, не беруться до уваги, оскільки мова в цій судовій практиці іде про неможливість використання особистих коштів закупника про що зазначає Верховний Суд. Водночас, в даній ситуації особисті кошти закупника не використовувались. Разом з тим, закупник у судовому засіданні в суді першої інстанції ствердив, що особистих коштів під час проведення закупки не використовував.

Твердження сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_12 , який був понятим і приймав участь під час огляду транспортного засобу обвинуваченого 03 травня 2019 року (а.с.11 Т.2), не міг в подальшому приймати участь в слідчих діях, не беруться до уваги, оскільки в матеріалах кримінального провадження немає будь-яких доказів про те, що цей свідок є певним чином зацікавленим чи є штатним понятим працівників органів внутрішніх справ. Разом з тим, вищевказаний свідок в судовому засіданні в суді першої інстанції повідомив, що у 2018 та 2019 році приймав участь у проведенні слідчих дій працівниками поліції вперше та розповів деталі за яких він приймав участь в цьому огляді та підтвердив факт вилучення з автомобіля обвинуваченого цих наркотичних засобів.

Також доводи захисника, що понята ОСОБА_11 була зацікавлена в проведенні слідчої дії, а саме огляду транспортного обвинуваченого ОСОБА_7 03 травня 2019 року, є необґрунтованими, оскільки це є припущення та здогадки сторони захисту, так як будь-яких доказів про те, що вона була зацікавлена в проведенні цієї слідчої дії, чи проведення цієї слідчої дії унеможливлює в подальшому її притягнення до відповідальності, стороною захисту надано не було, більше того це не свідчить про зацікавленість особи в проведенні даної слідчої дії.

Доводи захисника, про порушення проведення огляду транспортного засобу обвинуваченого 03 травня 2019 року, оскільки на момент його проведення були відсутні відповідні судові рішення, не заслуговують на увагу, так як з реєстру матеріалів досудового розслідування, вбачається, що прокурор 04 травня 2019 року звернувся з клопотанням про проведення обшуку, і слідчою суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_17 06 травня 2019 року було надано дозвіл і вподальшому накладено арешт на вилучені наркотичні засоби, належність яких до психотропних речовин буде підтверджено висновком експерта.

Крім того, доводи сторони захисту, щодо наявності провокації злочинів з боку правоохоронних органів, то вони є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції спростовано такі доводи сторони захисту. Так місцевий суд послався на матеріали негласних слідчих розшукових дій, тобто на наявність цих розмов, що відбулись між закупником та обвинуваченим на протязі тривалого часу, з яких суд встановив, що обвинувачений безпосередньо сам телефонував до закупника з пропозиціями, щодо придбання, таких психотропних речовин, дані факти наявні в матеріалах кримінального провадження зокрема протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 17 січня 2019 року (а.с.46-55 Т.2) на яких відбувається розмова між ОСОБА_7 та іншими особами, в тому числі між обвинуваченим та закупником, що свідчить про відсутність провокації в даному випадку. Водночас, судом першої інстанції були допитані оперативні працівники, які вели оперативно розшукову справу та які були присутні під час проведення усіх закупок, окрім безпосередньо оперативного працівника, який вів оперативно розшукову справу, щодо ОСОБА_7 , були залучені інші оперативні працівники, які підтвердили обставини вручення грошових коштів, вручення технічних засобів, вручення огляду покупця, а також складання відповідних протоколів за результатами проведення застосування оперативно технічних заходів, а також проведення негласних слідчих розшукових дій.

Твердження захисника про порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, так як при затриманні йому не було забезпечено участі адвоката та не було роз`яснено право на захист, спростовано місцевим судом в оскаржуваному вироці та встановлено, що після затримання ОСОБА_7 , останнього було забезпечено адвокатом ОСОБА_18 , при цьому право особи на захист не є абсолютним, тому проведення певних невідкладних слідчих дій безпосередньо на місці затримання особи за відсутності захисника є обґрунтованим, оскільки забезпечення особі захисника займає певний проміжок часу, а зволікання проведення невідкладних слідчих дій після забезпечення прибуття на місце захисника може призвести до знівелювання результатів таких слідчих дій. З такими доводами місцевого суду повністю погоджується і апеляційний суд.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 307 КК України, і вичерпанням можливості їх отримання, а також у зв`язку з відсутністю складу та події кримінального правопорушення, оскільки повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Проте, такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були повністю дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, поданій прокурором.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307 КК України, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і дані про його особу. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність застосування до обвинуваченого покарання саме в межах санкцій ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна, із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, судом встановлено не було.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував, що вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, у вчиненні яких обвинувачений свою вину не визнав та не розкаявся

З достатньою повнотою судом було взято до уваги і дані про його особу, зокрема, те, що він раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочинів, особу винного й інші обставини кримінального провадження.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання за вищевказаними статтями повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, й не є надто м`яким в даній ситуації, як про це вказує прокурор.
Враховуючи вищенаведені обставини провадження та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.70 цього ж Кодексу, відповідає тяжкості вчиненого та особі винного.

Таким чином, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому більшого строку покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає.

Правильними є також висновки місцевого суду щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат за проведення судових експертиз, а також про вирішення долі речових доказів, оскільки вони відповідають положенням ст.ст.100, 124 КПК України.
Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах прокурора та захисника.
Таким чином, апеляційні скарги прокурора та захисника слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді