СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/126/22
Провадження №1-кп/547/45/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
законний представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000009, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.01.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слюзівка Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт СТ НОМЕР_1 , виданий Семенівським РС УДМС України в Полтавській області 24.02.2017, освіта середня, працюючого в ПСП «Дружба» на посаді пасічника, одруженого, у силу статті 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
01.01.2022 приблизно о 21:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої неприязні до своєї однорічної дитини ОСОБА_5 , маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс своєму малолітньому сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше 3-х ударів в область голови.
В результаті цього малолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом в лівій та правій скроневих ділянках, синця під лівим оком, якікваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2.ст.125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.
Законний представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я стосовно своєї однорічної дитини ОСОБА_5 ..

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або ареш на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою винуватість, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне праопорушення є кримінальним проступком.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, що правопорушення вчинено щодо малолітньої дитини обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, у межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.

На переконання суду таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не матиме наслідком порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов, судові витрати - відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 373, 374, 382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1