справа № 462/6329/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001838 від 14.06.2013р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, тимчасово не працюючого, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , власник будівлі ОСОБА_4 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24.05.2012 року близько 07.30 год., перебуваючи на площадці поблизу будинку по АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 через різке погіршення самопочуття останнього, шляхом вільного доступу відкрито викрав в ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1500,00грн., який знаходився в шкіряному чохлі вартістю 70 грн., із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 51 грн. та сім-карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_4 , вартістю 10 грн., шкіряний гаманець вартістю 100,00 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 404,00 грн. та золотий ланцюжок із золотим хрестиком загальною вагою 4 грами, вартістю 1000 грн., тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3135 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ним злочину та пояснив, що він йшов зранку 24.05.2012 року подвір`ям будинку АДРЕСА_2 , побачив лежачого на землі чоловіка, забрав в нього телефон, викликав швидку допомогу. Він повністю відшкодував спричинену шкоду потерпілому у розмірі 3135,00 грн. Потерпілий претензій до нього не висував. У скоєному кається, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України вважається не судимим, на обліку у психіатричній та наркологічній лікарні не перебуває, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому спричинену шкоду, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлені.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді громадських робіт.

Сутністю покарання у виді громадських робіт є безоплатна праця, від якої засуджений не має права ухилитися (незважаючи на їх характер, кількість та умови здійснення). Громадські роботи виконуються на користь суспільства, громади, і спрямовані на формування у обвинуваченого поваги до суспільства, громадських інтересів. Суд вважає, що покарання у виді громадських робіт, які можуть бути у вигляді прибирання вулиць, парків, скверів, інших територій, роботи з благоустрою населеного пункту, ремонту будівель, комунікацій, вантажно-розвантажуючі роботи, догляд за хворими, сільськогосподарські роботи та інші роботи, що не потребують спеціальної підготовки чи певної кваліфікації, змусять обвинуваченого переосмислити власну поведінку та зробити для себе належні висновки з корегування способу життя.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 відповідно до постанови слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС у Львівській області від 14 серпня 2013 року, залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1