У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків у кримінальному провадженні № 0000339, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо

ОСОБА_4 (посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тюмені, росія, громадянина росії, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента 5 курсу НМУ ім. Богомольця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва з Солом`янської окружної прокуратури надійшло клопотання про звільнення особи на підставі ст. 46 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 від 11.02.2022 року.

01 вересня 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В судовому засідання прокурор заявив клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.

Підозрюваний та його захисник клопотання прокурора підтримали, просили його задовольнити.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора. Окремо потерпіла зазначила суду, що претензій до підозрваного немає, просить справу закрити.

Заслухавши позицію прокурора, потерпілої та підозрюваного, захисника та представника, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_4 приблизно о 19 годині 20 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: технічно справним автомобілем «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , рухався проїзною частиною просп. Перемоги в напрямку до вул. Ак. Янгеля, здійснив маневр перестроювання із другої смуги до крайньої правої смуги для руху, що призначена для руху громадського транспорту. В цей час попереду автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , проїзною частиною просп. Перемоги у крайній правій смузі для руху вказаного напрямку, керуючи автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , рухався водій ОСОБА_8 , який також попередньо здійснив маневр перестроювання у вказану смугу для руху та наближався до вказаного нерегульованого перехрестя з метою виконати маневр правого повороту до вул. Янгеля. В салоні автомобіля «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , на задньому пасажирському місці перебувала ОСОБА_6 .

При виконанні маневру перестроювання водій ОСОБА_4 , рухаючись із швидкістю, що значно перевищувала дозволену швидкість руху у населених пунктах (приблизно 150 км на годину), будучи обізнаним, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну змогу виявити попереду автомобіль «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху не впевнився, що маневр перестроювання буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, створюючи загрозу життю і здоров`ю громадян, у процесі виконання маневру перестроювання та подальшого руху, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б), (д), 10.1 та 12.9.(6) Правил дорожнього руху, здійснив попутне зіткнення із автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , спричинивши пасажиру даного автомобіля ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 042-224-2022 від 06.05.2022 року встановлено, що у ОСОБА_6 , на момент первинного відомого звернення по медичну допомогу 15.01.2022 були виявлені такі тілесні ушкодження: а) рана (визначена клінічними лікарями як забійна) у правій скроневій ділянці; б) садна (у ділянці обличчя без опису морфології); синці невизначеної форми - на задній поверхні правого плеча в нижній третині (0,8x1 (см)); на передній поверхні лівої гомілки у верхній (Зх7(см)), середній (4х7(см)) третинах; на передній поверхні правої гомілки в середній (7хЗ(см)) третині; на задній поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третин (5х8(см)), правої гомілки в нижній третині (7х5(см)); в здухвинній ділянці зліва в середній третині (1,5х2(см)); в) закрита травма правого колінного суглоба: синець невизначеної форми (6х5,5(см)) з боку внутрішньої поверхні правого колінного суглоба; підшкірний крововилив у параартикулярні м`які тканини; розрив медіальної колатеральної зв`язки; частковий розрив медіального утримувача надколінника; неповний розрив медіального та латерального менісків, (яка супроводжувалась явищами бурситу, синовіїту).

Виходячи із того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих складових правого колінного суглобу (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки (по місцю утворення виявлених розривів, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки правого коліна) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, є підстави, виявлене тілесне ушкодження у п. в), відносити до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, відповідно п.п. 1.5.2, 2.2.1./в та 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Ураховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого/тупих предмету/предметів, можливо, внаслідок автомобільної травми (травма пасажира у салоні автомобіля, який рухався, під час його зіткнення з іншим транспортним засобом), не виключено у строк 15.01.2022.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-22/31516-ІТ від 15.08.2022 встановлено, що у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

У ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , повинен був керуватись вимогами пунктів: 10.1; 12.2; 12.9.(б) та 16.11 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , одноосібними діями водія автомобіля «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 не визначалась.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пунктів: 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України не вбачається.

У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 12.9.(б) Правил дорожнього руху України.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Під час керування автомобілем «BMW Х5», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п. 1.5, який трактує: «своїми діями він як учасник дорожнього руху створив небезпеку для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, спричинив матеріальні збитки»; п. 2.3 (б), який трактує: «для забезпечення безпеки дорожнього руху не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміни»; п. 2.3 (д), який трактує: «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.9.(б): водієві забороняєтеся перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_4 пунктів: 1.5; 2.3. б), д) 10.1 та 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді отриманням ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Дії підозрюваного кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний у повному обсязі визнав свою винуватість, зазначив про правильність встановлення фактичних обставин, висновки зробив.

Судом встановлено, що підозрваний правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено підозрюваному у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим підозрюваним.

Крім того, судом встановлено, що підозрюваний цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Відповідно до статті 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст. ст. 44, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України, є обов`язковим.

У відповідності до ст. 12 КК України ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).
Аналогічні положення містяться і у статті 44 КК України.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

В постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 46 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим» таким чином: термін «потерпілий» у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння.
Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).
На цей час, учасники пригоди примирилися. Підозрюваним відшкодовано завдані ним збитки.
У цій справі суд окремо хоче зупинитися на відшкодуванні шкоди потерпілій, як підстави для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.
Так, під час обговорення питання відшкодування шкоди потерпілій, представник потерпілої зазначив, підтримує клопотання прокурора про закриття справи, однак шкода потерпілій відшкодована лише частково у розмірі півтори тисячі доларів США, а ще частина суми залишилися не відшкодованою, однак вони домовилися із підозрюваним, що інша частина шкоди буде відшкодована у майбутньому.
Вказане підтвердив у судовому засіданні й сам підозрюваний.
Аналізуючи вказану ситуації, суд враховує таке.
Як прямо зазначено у ст. 46 КК України, особа…. звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», - «примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного, підозрюваного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди».

Суд неодноразово в судовому засіданні роз`яснив потерпілій вказані норми, а також те, що підставою звільнення є фактично повне відшкодування шкоди з боку підозрюваного за вчинення ним діяння. Також, суд роз`яснив потерпілій, що у подальшому це може стати підставою для заперечення таких збитків з боку підозрюваного та відмови підозрюваного відшкодовувати таку шкоду.
Незважаючи на такі роз`яснення суду, потерпіла все одно наполягала на звільнені підозрюваного від обвинувачення.
Судом враховується, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України).

При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, зважаючи, що потерпіла категорично наполягала на задоволенні клопотання прокурора, хоча суд сприяв сторонам у використанні ними своїх прав, суд вважає, що потерпіла добровільно, на власний розсуд, скористатися своїм правом на підтримання клопотаннями.

У цій ситуації, суд враховує те, що з заяви потерпілої, що міститься у справі (а.с.11) убачається, що остання прямо зазначає, що «збитки завдані потерпілій внаслідок кримінального правопорушення відшкодовані, претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного, потерпіла не має».
Оскільки вказану заяву потерпіла підтримала у повному обсязі, а також враховуючи наполягання потерпілої на закритті справи у зв`язку із відшкодуванням їй шкоди, суд вважає, у цій справі підозрюваним відшкодовано потерпілій шкоду у повному обсязі, оскільки саме таке відшкодування є підставою для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.
А тому, порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом не встановлено.
Таким чином, оскільки ЧуриловичемА.Ю. вперше вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням, та не є корупційним злочином, він щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла жодних претензій до нього не заявляє, злочин вчинено не в стані алкогольного сп`яніння, шкода відшкодована, а тому наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом, для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України та закриття кримінальної справи на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України.

Виходячи з позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020 року, суд вважає необхідним стягнути з підозрюваного на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовано не було, запобіжний захід щодо підозрюваного в межах кримінального провадження не обирався.

Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.

Керуючись ст.ст.12, 46 КК України, ст.ст. 284, 288, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1132,68 гривень та 1887,80 гривень.

Речові докази по справі: висновок експертного дослідження №043-44-2022 зберігати у матеріалах провадження, мрт знімки, які повернуті потерпілій на відповідальне зберігання залишити їй за належністю, автомобілі «BMW Х5» та «ВАЗ-2108», які передані на відповідальне зберігання власникам залишити їм за належністю. Інших речових доказів суду не надано.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1