Провадження №1-кп/447/46/22
Справа №447/1958/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2022 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження №000004 від 07.07.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 25.04.2018 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, має на утриманні троє дітей, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області №447/1961/16-ц від 11.11.2016 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Крім цього, ОСОБА_4 , згідно судового рішення Миколаївського районного суду Львівської області №447/2702/17 від 17.05.2018, яке набрало законної сили, змінено розмір аліментів в користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розміром по 1100,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.12.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50% прожитке мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказані судові рішення та будучи попередженим головним державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про обов`язок сплати аліментів, злісно ухилився від сплати аліментів за періоди з 29.09.2016 року до 31.01.2017 р., з 01.11.2017 року до 31.11.2017 року, з 07.12.2017 до 31.11.2018 року та з 01.01.2019 до 01.07.2020 року, що проявилося у тому, що він добровільно судові рішення не виконував, з приводу працевлаштування до Миколаївської районної філії центру зайнятості не звертався та відповідно, не ставав на облік як безробітний.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи впродовж зазначеного періоду доходи, оскільки, не бувши офіційно працевлаштованим, працював та отримував грошові кошти, які витратив на власні потреби, матеріально дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не допомагав, їхнім матеріальним становище не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених судовими рішеннями аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період з 29.09.2016 по 01.07.2020 в сумі 69 930,15 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу

Таким чином, ОСОБА_4 , злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 164 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, просив суворо не карати..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та обрати йому покарання у виді 1 року обмеження, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України

Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, щодо міри покарання покладається на думку суду.

Суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий 25.04.2018 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 162, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Суд вбачає в діях ОСОБА_4 пом`якшуючі покарання обставини передбаченої ст.66 КК України, зокрема щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння у його розкриттю. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні, тому вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті 164 ч.1 КК України за якою він обвинувачується обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1