Справа № 683/2496/22
УХВАЛА
19 вересня 2022 року м. Старокостянтинів
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Низгірці Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця Збройних сил України, заступника командира військової служби з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
19 вересня 2022 року слідча СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що військовослужбовець Збройних сил України ОСОБА_5 відповідно до наказу № 227 від 10.08.2022 року перебуває на посаді заступника командира військової служби з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з військовим званням «майор».
Так, майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, ОСОБА_5 мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні сили України в цілому.
Разом з тим, згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Військової служби правопорядку у Збройних силах України відносяться до правоохоронних органів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України» військовослужбовцям Служби правопорядку під час виконання покладених на них завдань надається право, серед інших, в установленому порядку входити на територію та в приміщення військових частин та оглядати їх.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 вчинив протиправні дії, спрямовані на посягання на життя працівників правоохоронного органу, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, 17.09.2022 року близько 21 год. 00 хв., військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме офіцер режиму майор ОСОБА_9 , головний сержант роти штаб сержант ОСОБА_10 та водій стрілець роти солдат ОСОБА_11 , які відповідно до припису № 696/295 та ст. 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України» здійснювали перевірку несення служби військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у військовій формі з розпізнавальними знаками, підійшовши до контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 , представилися військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому пред`явили свої службові посвідчення та припис на проведення профілактики щодо попередження вчинення військовослужбовцями правопорушень.
В цей час, ОСОБА_5 , перебуваючи у вільний від несення служби час, знаходячись в розташуванні військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , тримаючи у руках закріплену за собою автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 , підійшов до контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 та, чітко розуміючи, що перед ним перебувають працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 у форменому одязі та з розпізнавальними знаками, які здійснюють законну перевірку несення військової служби військовослужбовцями вказаної частини, покинув розташування військової частини НОМЕР_1 та направився в бік військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме офіцера режиму служби майора ОСОБА_9 , головного сержанта роти служби штаб сержанта ОСОБА_10 та водія стрільця роти служби солдата ОСОБА_11 , які в цей час також перебували поза межами військової частини НОМЕР_1 та не здійснювали ніяких дій для того, щоб потрапити на територію військової частини, підійшов до них та ще раз попросив пред`явити документи та представитися, що останні і виконали, після чого, ОСОБА_5 , незважаючи на пред`явлення припису працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що останні являються працівниками правоохоронного органу, з метою посягання на життя працівників правоохоронного органу, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на вбивство останніх з мотивів демонстрації своєї влади, навів заздалегідь заряджену автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 в бік працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, здійснив сім пострілів в бік ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які з метою врятування власного життя, почали втікати з лінії вогню, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг закінчити кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі.
Отже, майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, на посаді заступника командира військової служби з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, 17.09.2022 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована АДРЕСА_2 , з метою посягання на життя працівників правоохоронного органу, а саме працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на вбивство останніх з мотивів демонстрації своєї влади, здійснив сім пострілів із автоматичної зброї АК-74 № НОМЕР_2 в бік ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які з метою врятування власного життя, почали втікати з лінії вогню, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг закінчити кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі, а тому ОСОБА_5 вчинив замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України
Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 17.09.2022 року та 18.09.2022 року, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_5 від 18.09.2022 року, постановою про визнання речовими доказами, протоколами допитів потерпілих та іншими матеріалами.
Слідчий, при вирішенні даного клопотання, просить врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив умисний злочин у посяганні на життя військовослужбовців, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, знищити чи спотворити речові докази, що може забезпечити його належну поведінку та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду.
19 вересня 2022 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через канцелярію суду, подали заяви, кожний окремо, про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на поруки та вони особисто поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , а щодо застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки просять відмовити.
Захисник в судовому засіданні вважає, що підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, а тому слід відмовити у обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки, так як наявні особи, котрі готові поручитися за належне виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника та просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
Заслухавши учасників справи, вивчивши зміст клопотання, матеріали кримінального провадження, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, суд приходить до висновку про те, що воно підлягає до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 17.09.2022 року та 18.09.2022 року; протоколами допитів свідків від 18.09.2022 року; протоколами допиту потерпілих від 18.09.2022 року; протоколом допиту підозрюваного від 18.09.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 18.09.2022 року; постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 18.09.2022 року; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 18.09.2022 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
В пунктах 1, 3 ч. 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити не лише обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а й недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вбачає підстави для застосування запобіжного заходу. Проте, суд не вбачає підстав, для застосування виключного запобіжного заходу та ізоляції підозрюваного від суспільства. На переконання слідчого судді, зважаючи на особу підозрюваного, який наразі є військовослужбовцем Збройний сил України, який не має судимостей та до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягався, а тому доведеним ризикам спроможний запобігти запобіжний захід у виді особистої поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Та враховуючи, що в ході судового розгляду, надійшли письмові заяви від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про взяття підозрюваного на поруку, слідчий суддя, вважає за можливе покладення на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 процесуальних обов`язків поручителів, адже у суду не має сумнівів у доброчесності та порядності відповідних осіб, так як вони являються військовослужбовцями Збройних сил України і наразі, виконують обов`язки по захисту територіальної цілісності України на тлі збройної агресії Російської Федерації, окрім того, являються офіцерами та займають керівні посади у військовій частині, де проходить службу підозрюваний.
На переконання суду авторитет відповідних осіб та їх високі моральні якості здатні забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у відповідному кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити для поручителям у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.
Застосовуючи менш обтяжливий для особи запобіжний захід, що не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, суд вважає за необхідне покласти процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК Україні, що будуть покликані на мінімізацію ризиків та забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки.
На переконання слідчого судді, такий запобіжний захід як особиста порука двох осіб поручителів, з покладенням на підозрюваного зазначених вище обов`язків, є обґрунтованою мірою для забезпечення процесуальної поведінки ОСОБА_5 , зможе в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладені обставини, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід задовольнити частково, та до підозрюваного застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Строк дії відповідних обов`язків не може перевищувати двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176 178, 180, 183, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчої СВ відділу поліції № 1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Низгірці Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця Збройних сил України, заступника командира військової служби з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , строком 60 діб, тобто по 17 листопада 2022 року включно, та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, на період дії запобіжного заходу, наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню.
Роз`яснити поручителям, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, тобто у посяганні на життя військовослужбовців, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі.
Поручителі повинні надати письмове зобов`язання про доставляння підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Ці обов`язки виконуються протягом строку дії ухвали, тобто до 17 листопада 2022 року включно.
Поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він повинен забезпечити явку підозрюваного чи обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.
Роз`яснити, що невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі від 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн. до 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 грн.
Контроль за виконанням вказаної ухвали у відповідності до ч. 6 ст. 180 КПК України, покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування.
Ухвала слідчого судді щодо застосування цього запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя