Провадження № 1-кп/947/330/22
УХВАЛА
13.09.2022 року Київський районний суд м. Одеси в складі колегії:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
представник потерпілого ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених: - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000281 від 29.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, 4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст. 289 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 29.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 з особистого зобов`язання на тримання під вартою та просить суд обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, підтримав клопотання та в обґрунтування клопотання зазначив, що основною мотивацією сторони захисту для зміни запобіжного заходу ОСОБА_10 було надання можливості обвинуваченому реалізувати своє бажання допомагати країні, зокрема вступити до лав Збройних сил України, територіальної оборони, інших формувань із підтримання цивільної інфраструктури м.Одеси та Одеської області. Відповідно до наявної інформації, відомості про призов ОСОБА_10 у районних ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні.
Прокурор вважає що ризики, передбачені ст.177 КПК України у відношенні до ОСОБА_10 не зменшилися та продовжують існувати, а саме існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому; є ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Також обвинувачений офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу, тому він може знову вчинити корисливий злочин.
Тому прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Потерпілий ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_10 не пішов служити в ЗСУ, тому наполягає на задоволенні клопотання прокурора та обранні відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила відмовити у його задоволенні, зазначивши, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. Відносно ОСОБА_10 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, умови якого він не порушував. У теперішній час ОСОБА_10 офіційно працевлаштований, займається волонтерською діяльністю, добровільно робить грошові внески на підтримку ЗСУ та інші благодійні внески, є донором, що підтверджується наданими стороною захисту довідками. Вважає, що прокурором не надано жодного доказу існування ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників провадження, оцінивши надані докази у сукупності, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України запобіжний захід застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати злочину діяльність тощо.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 та обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а саме Постанову ЄСПЛ у справі "Чанєв проти України" від 09.10.2014 року, Постанову ЄСПЛ від 12.03.2009 у Справі "Олександр Макаров проти Російської Федерації", Постанову ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 року, Постанову ЄСПЛ у справі "Сізарєв проти України" від 17.01.2013, «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Фокс Кембл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабита проти Італії», «Бойченко проти Молдови» згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також, ризики щодо продовження злочинної діяльності, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим шляхом, незаконного впливу на свідків, потерпілих, не можуть ґрунтуватися на припущеннях та не доведених фактах.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду від 27.04.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та покладені обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження (зокрема зі свідками), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України. Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначений строк дії ухвали суду про покладення обов`язків терміном на два місяці, тобто до 25.06.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

У теперішній час сплив строк дії ухвали суду про покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України в рамках раніше обраного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

З досліджених в судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 та доданих до нього документів, судом встановлено, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184 КПК України, оскільки у вступній та мотивувальній частині клопотання прокурор зазначає вимоги щодо зміни запобіжного заходу з особистого зобов`язання та тримання під вартою, а в прохальній частині клопотання просить суд обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судом встановлено, що долучені до клопотання документи, які стосуються наміру обвинуваченого щодо вступу до лав Збройних сил України, територіальної оборони, інших формувань із підтримання цивільної інфраструктури м.Одеси та Одеської області, жодним чином не доводять та не підтверджують ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні про обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не підтверджують порушення обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявним ризикам не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який застосований до ОСОБА_10 ухвалою суду від 27.04.2022 року.

Враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні відомості про порушення ним раніше обраного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з урахуванням особи обвинуваченого, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно працевлаштований, тобто має джерело доходу, має місце постійного проживання, у період воєнного стану займається волонтерською діяльністю та приймає участь в інших соціально важливих заходах, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, оскільки прокурором доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 392-395 КПК України, суд ,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження (зокрема зі свідками), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.
Контроль за виконанням ухвали обвинуваченим покласти на ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого.
Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про покладення обов`язків терміном на два місяці, тобто до 12.11.2022 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та відповідним органам ГУНП в Одеській області для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2