Провадження №1-кп/369/790/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2022 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

під час судового розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінального провадження № 0001655 від 28 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має неповну вищу освіту, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001655 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України, в якому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України без альтернативи внесення застави, який ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області неодноразово було продовжено, останній раз ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року до 28 жовтня 2022 року включно.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою на строк 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення аналогічного характеру.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора. Представник ОСОБА_6 вважав тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, достатньою підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому пославшись на рішення у справі «Авраімов проти України» (Заява № 71818/17), а також відсутність виняткових підстав для зміни запобіжного заходу.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити його на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт або визначити заставу у розмірі, встановленому судом, у тому числі з носінням електронного браслету, у зв`язку з чим у клопотанні прокурора просили відмовити. При цьому, вважали клопотання прокурора формальним, ризики, передбачені в ст. 177 КПК України надуманими, необґрунтованими та прокурором в судовому засіданні не доведеними.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку своїх захисників у повному обсязі.
На підставі п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України питання щодо запобіжного заходу вирішується суддею одноособово.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо зменшення у даному кримінальному провадженні, заявлених прокурором ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, оскільки вчинення кримінальних правопорушень вперше, позитивна характеристика обвинуваченого наявність постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, укладення шлюбу та перебування обвинуваченого під вартою протягом двох років, хоч і мають місце, однак на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для зміни йому такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, самі по собі такі обставини без їх сукупності з іншими обставинами, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з-поміж яких є особливо тяжким, а також те, що ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися.
Суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти, в подальшому, дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, хоча останній є мінімальним.
Відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з огляду на те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшилися, а також, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , вид та розмір покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .
Даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, як того просила сторона захисту, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.
При цьому, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі. Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, починаючи з 19 жовтня 2022 року до 17 грудня 2022 року включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.
Керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, починаючи з 19 жовтня 2022 року до 17 грудня 2022 року включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1