Справа №295/5005/22
УХВАЛА
Іменем України

03.06.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження № 0000985 від 02.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи непогашену та не зняту судимість за вироком Житомирського апеляційного суду від 29.07.2020 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та у період запровадженого в Україні військового стану вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 02.06.2022 приблизно о 11 год. ОСОБА_5 перебував у приміщенні супермаркету «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», який знаходиться за адресою: м. Житомир, площа Житній ринок, 1.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, із вищевказаного супермаркету, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, а саме: дві ковбаси «М`ясна гільдія» с/к з м`яса птиці з філе індички, вагою 0,340 кг. кожна, вартістю 135 грн. 12 коп. за одиницю товару, загальною вартістю 270 грн. 24 коп., чотири ковбаси «М`ясна гільдія» с/к в/с Брауншвейгська, вагою 0,305 кг. кожна, вартістю 167 грн. 34 коп. за одиницю товару, загальною вартістю 669 грн. 36 коп. та заховав вказане майно в рюкзак, який мав при собі.

В подальшому, з метою доведення злочинного умислу до кінця, ОСОБА_5 , не розрахувавшись за викрадений товар, минаючи касову лінію, направився до виходу з магазину та намагався покинути приміщення магазину, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були виявлені та припинені охоронцем вищезазначеного супермаркету.

Таким чином, ОСОБА_5 намагався завдати ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» майнової шкоди на загальну суму 939 грн. 60 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий вказує у клопотанні, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви від 02.06.2022

- протоколом огляду місця події від 02.06.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.06.2022;

- протоколом огляду предмету від 02.06.2022;

- протоколом огляду предмету (записів з камер відеоспостереження) від 02.06.2022;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 02.06.2022;

- протоколом допиту підозрюваного від 02.06.2022;

За змістом клопотання, у ході досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування зазначених ризиків слідчий повідомив, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та відносно останнього у період із 31.03.2021 по 28.03.2022 року до Богунського районного суду м. Житомира були скеровані обвинувальні акти із кваліфікацією кримінальних правопорушень за статтею 185 КК України. Крім того, ОСОБА_5 ніде не працює, постійного доходу немає, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Окремо стороною обвинувачення звернуто увагу, що 06.09.2021 та 29.09.2021 ухвалами Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на останнього процесуальних обов`язків, однак ОСОБА_5 неодноразово порушував покладені на нього судом обов`язки та вчиняв нові корисливі кримінальні правопорушення.

Також слідство вважає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених вище ризиків та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

З огляду на викладене, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

ОСОБА_5 та його захисник в засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підозрюваний додав, що є сиротою, неодружений, на утриманні нікого не має, забезпечує себе сам, працює секретним співробітником СУ ГУНП в Житомирській області, хворіє на бронхіальну астму.

У свою чергу захисник в засіданні звертав увагу, що ОСОБА_5 є сиротою і відповідно не має засобів для переховування від органів досудового розслідування. На думку адвоката, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту його підзахисний буде виконувати всі покладені на нього обов`язки.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування/ суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час наявні ризики, на які посилалась сторона обвинувачення у своєму клопотанні та безпосередньо у засіданні, що є підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування існування передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків слідчим суддею серед іншого звернуто увагу, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, а також до Богунського районного суду м. Житомира скеровано 9 обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні крадіжок, замахів на крадіжки, що за словами прокурора, були об`єднані в одне провадження.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у замаху на вчинення якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, майновий стан та репутацію підозрюваного, наявність судимостей, ризик повторення протиправної поведінки слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрюваний буде виконувати всі покладені на нього обов`язки у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, заслуговують на увагу слідчого судді, проте враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи у цілому, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 11 год. 00 хв. 02 червня 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 11 год. 00 хв. 31 липня 2022 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1