Справа №573/1888/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/667/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадженні за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за виключними обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

До Білопільського районного суду Сумської області надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року за виключними обставинами, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України.

17.11.2021 року ухвалою Білопільського районного суду Сумської області, засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у відкритті провадження, а заяву повернуто особі, яка його подала. Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що згідно з положеннями розділу VIII КПК України зазначене питання про перегляд судового рішення за виключними обставинами вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК України місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а тому Білопільський районний суд Сумської області не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваного судового рішення.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою повернути матеріали справи на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги засуджений ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що колегія суддів вдалася до фактичного вирішення питання по суті поданої ним заяви , чим істотно порушила ряд загальних засад кримінального провадження, а оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою

Зазначає, що суддя першої інстанції отримавши його заяву і встановивши, що вона подана без додержання вимог ст.462 КПК України, повинна була спочатку постановити ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначити недоліки і встановити строк для їх усунення.

Вказує, що колегія суддів першої інстанції вийшла за межі своїх повноважень розглянувши заяву по суті без виклику в судове засідання його як заявника, захисника та прокурора, чим обмежив можливість реалізації прав засудженого, передбачених КПК України та гарантовані Конституцією України.

Апелянт ОСОБА_6 , безпосередньо в своїй апеляційній скарзі клопотав розглядати його апеляційну скаргу без його участі, тому до апеляційного суду він не доставлявся. Про дату і час розгляду апеляційної скарги апелянт повідомлений, про що свідчить наявне в справі поштове повідомлення.

Захисник та прокурор, які також є належним чином повідомленими про час і дату апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, прокурор надав клопотання вирішувати справу без його участі.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання без участі всіх учасників судового розгляду, явку яких обов`язковою не визнає, оскільки питання про погіршення становища не ставиться.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року за виключними обставинами, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В той же час, ч. 3 ст. 459 КПК України передбачено, що виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року №6-р(ІІ)/2021, на яке заявник посилається як на підставу своїх вимог, не констатовано невідповідності Основного Закону тим кримінально-правовим нормам, що встановлюють довічне позбавлення волі як вид покарання.

Згаданим рішенням визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81 і ч. 1 ст. 82 КК у зв`язку з неможливістю умовно-дострокового звільнення від відбування цього заходу примусу і заміни невідбутої його частини більш м`яким.

Наведених норм кримінального права суд в оскаржуваному рішенні не застосовував, адже відповідні питання вирішуються на стадії виконання вироку, а не під час його постановлення.

У п. 4.1 рішення Конституційний Суд України зобов`язав Верховну Раду України усунути невідповідність окремих положень КК Основного Закону шляхом запровадження правового механізму, здатного забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України не поставлено під сумнів конституційність призначення засудженим покарання у виді довічного позбавлення волі.

За правилами ст. 537 КПК України питання, які вирішуються судом під час виконання вироків розглядаються за правилами ст. 539 КПК України.

Стаття 539 КПК України передбачає порядок вирішення питання, які виникають під час та після виконання вироку, які вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 131, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 133 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої палати Верховного Суду від 05 жовтня 2021 у справі №1-1/2004, від 21 жовтня 2021 року у справі №13-208зво21, від 21 жовтня 2021 року у справі № 13-210зво21, від 01 листопада 2021 у справі №13-225зво21.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду тільки на ці обставини, у суду першої інстанції відсутні підстави для розгляду клопотання ОСОБА_6 , а тому всі доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки вказане вище клопотання засудженого не підсудне Білопільському районному суду Сумської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадженні за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4