Справа № 346/3484/20
Провадження № 11-кп/4808/289/22
Категорія ст. 286 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника портерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у кримінальному провадженні № 0000107 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 9.06.2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України (далі ККУ) до арешту на 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково, стягнено з ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» матеріальну шкоду у розмірі 12 944 гривні 53 копійки та моральну шкоду у розмірі 647 гривень 22 копійки, а також з обвинуваченого 60 000 гривень моральної шкоди та 4 000 гривень витрат на правову допомогу. В решті цивільного позову відмовлено.
Злочин вчинено за таких обставин.
04.12.2019 року приблизно о 17:00 год обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ» НОМЕР_1 і рухався ділянкою автодороги між селищем міського типу Гвіздець та селом Малий Гвіздець Коломийського району. Однак, не справившись з керуванням, перетнув суцільну осьову лінію, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який перевозив пасажирку ОСОБА_9 , внаслідок чого їй було спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_7 в зміненій апеляції вважає вирок суду незаконним, стверджує, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Суд повністю погодився із позицією сторони обвинувачення, не надавши належної правової оцінки стороні захисту. Оспорює спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок аварії, що не було належним чином перевірено. Зокрема, медичні документи потерпілої не містять жодної інформації щодо будь-якої хвороби пов`язаної із колінними суглобами. В такому випадку ОСОБА_9 або мала ще задовго до ДТП хронічне захворювання бастит, або ж могла отримати травму вже після поступлення в Снятинську ЦРЛ. Судовий експерт надав роз`яснення щодо медичного висновку експерта № 111/33-Д, яким підтвердив доводи сторони захисту щодо того, що висновок не відповідає вимогам Закону, є неповний та не об`єктивний. Судом не враховано те, що він добровільно частково відшкодував потерпілій шкоду в розмірі 400 доларів США. При цьому суд призначив йому найтяжчий вид покарання із додатковим покаранням, яке передбачене статтею, не врахувавши, що він раніше не судимий, є особою пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем свого проживання. Наголошує, що прокурор в судовому засіданні просила призначити йому покарання у вигляді 17 000 гривень штрафу. Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, в частині цивільного позову ОСОБА_9 постановити стягнути з ОСОБА_7 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди завданої злочином та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу. В решті цивільного позову відмовити;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_11 оспорює вирок суду, вважає, що суд не дослідимв повною мірою всі докази по справі. Вважає, що судом у вироку упущено результати висновку № 33 судово-медичної експертизи від 03 березня 2020 року, відповідно до якого судовий експерт ОСОБА_13 на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 вказав, що на момент проведення судово-медичної експертизи у потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено. З цього випливає, що у ОСОБА_9 не було середнього ступеня тілесних ушкоджень, які були отримані в ДТП від 04.12.2019 року. Допитаний судовий експерт ОСОБА_14 надав роз`яснення щодо медичного висновку експерта № 111/33-Д, яким підтвердив доводи сторони захисту щодо того, що висновок не відповідає вимогам Закону, є неповний та не об`єктивний. Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження по справі закрити на підставі ст. 417 КПК України, ст. 284 ч. 1 п. 1, 2, 3 КПК України.

Апеляційний розгляд проведено без участі захисника ОСОБА_11 за клопотанням обвинуваченого, що не порушує його право на захист через участь іншого адвоката.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг про зміну вироку, пом`якшення покарання і зменшення позовів, просять задовольнити їх ;

- прокурор вважає частково підтримала позицію апелянтів, погоджується на пом`якшення покарання, просить вирок в цій частині змінити;

- потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 заперечили доводи поданих апеляцій, просять їх відхилити.
З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, заслухавши позиції учасників апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, статей 50, 65 КК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене покарання законним й справедливим. Оскаржений вирок суду цим вимогам закону відповідає, підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Всі апеляційні доводи апелянтів про недоведеність вини обвинуваченого, суворість покарання та необґрунтованість цивільних позовів підлягають відхиленню через відсутність правових підстав для їх задоволення.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні автопригоди через порушення Правил дорожнього руху за викладених у вироку обставин апелянтами не оспорюється, тому в цій частині він не перевіряється.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні потерпілій ОСОБА_9 під час ДТП середньої тяжкості тілесних ушкодженьгрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_7 визнає, що порушив ПДР, перебував у сатні алкогольного сп`яніння, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем, де перебувала потерпіла як пасажирка.

Заподіяння вказаних тілесних ушкоджень потерпілій під час цього ДТП підтвердила сама потерпіла ОСОБА_9 , яка ствердила, що ні до, ні після зазначеної автоподії в неї не було травм її коліна. Це ушкодження коліна вона отримала під час автопригоди, вчиненої обвинуваченим ОСОБА_7 .
Її показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_15 про те, що потерпіла під час ДТП зазнала тілесних ушкоджень.
Показання потерпілої ОСОБА_9 об`єктивно підтверджуються висновком її судмедекспертизи (т.1 а.с. 131-133) та поясненнями експерта ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що середньої тяжкості тілесні ушкодження колінного суглобу потерпіла отримала під час ДТП, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 .
Такий висновок суду підтверджується доданими до справи медичними довідками про її тілесні ушкодження (т1 а.с. 202-205).
Вказаний висновок суду про отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_9 є обгрунтованим, оскільки він підтверджується наведеними у вироку доказами в їх сукупності.
Всі апеляційні доводи апелянтів в цій частині не ґрунтуються на матеріалах провадження і спростовуються наведеними у вироку доказами.
Посилання апелянта на суворість покарання колегія суддів відхиляє.

При призначенні покарання суд належно врахував вимоги ст.ст. 50, 65 ККУ про тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі й обтяжуючі покарання обставини, вказані у вироку і враховані судом, зокрема його часткове визнання вини, розкаяння, часткове відшкодування збитків, його вік.

Колегія суддів вважає, що при невизнанні вини обвинуваченим у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень, її позиції про суворе покарання обвинуваченого, немає правових підстав для пом`якшення йому покарання через наявну обтяжуючу обставину перебування ним під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, що привело до грубого порушення ПДР з виїздом на зустрічну смугу руху.

Доводи апелянтів про неправильне вирішення цивільного позову колегія суддів визнає безпідставними, оскільки судом належно взято до уваги документи про її матеріальну шкоду та вимоги ЦКУ про її моральні збитки та перенесені моральні переживання внаслідок отриманих нею тілесних ушкоджень та тривалість їх лікування до цього часу, матеріальне забезпечення обвинуваченого. Підстав для зменшення цих відшкодувань колегія суддів не вбачає. Таким чином апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення.
Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на недопустимість посилання у вироку на письмові пояснення свідків, рапорти поліцейських, оскільки це є порушенням правового принципу безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні, а протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 у зміненому вигляді та захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення, вирок Коломийського міськрайонного суду від 9.06.2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4