Справа № 544/952/22
№ пров.1-кп/544/115/2022
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
іменем України

27 жовтня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000201 від 05.07.2022, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стаханов Луганської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, не має утриманців, не є депутатом, перебуває на військовому обліку, не має військових та спеціальних звань, урядових нагород, участі в АТО та ООС не приймав, раніше судимого:

1) 05.12.1983 Брянківським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України в редакції 1960) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 19.01.1988 по відбуттю строку;

2) 17.06.1988 Стахановським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 215-3 КК України (в редакції 1960) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 21.01.1992 по відбуттю строку;

3) 27.07.1992 Брянківським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 196-1 КК України (в редакції 1960) до 1 року позбавлення волі. Звільнений 23.06.1993 по відбуттю строку;

4) 29.09.1995 Стахановським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 17.09.1998 відповідно до ст. 4 Указу від 24.07.1998 «Про амністію»;

5) 09.03.1999 Стахановським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

6) 26.05.2000 Брянківським міським судом Луганської області за ч. 4 ст. 81 КК України (в редакції 1960) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 3 ст. 42 КК України приєднано покарання, призначене вироком Стахановського міського суду від 09.03.1999 та остаточно засуджено до 8 років позбавлення волі. Звільнений 08.11.2005 відповідно до постанови Славянського районного суду від 31.10.2005 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання: 1 рік 1 місяць 13 днів;

7) 25.01.2007 Брянківським міським судом Луганської області за ст. 16, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання, призначену вироком Брянківського міського суду від 26.05.2000 та остаточно засуджено до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.01.2010 по відбуттю строку;

8) 10.03.2011 Брянківським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

9) 09.11.2012 Брянківським міським судом Луганське області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання, призначену вироком Брянківського міського суду від 10.03.2011 та остаточно засуджено до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.05.2016 відповідно до постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.05.2016 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання: 4 місяці 28 днів;

10) 15.03.2017 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст 15,ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 05.10.2018 по відбуттю строку;

11) 17.06.2021 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: начальника Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

04.06.2022, приблизно о 13:00 год., в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим та маючи непогашені судимості, в тому числі за скоєння крадіжки чужого майна, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , познайомився з потерпілим ОСОБА_6 , з яким у подальшому разом вживали спиртні напої в приміщенні кафе. В ході відпочинку, виявивши у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «ОРРО - 54 4/128 Gb Crystal Black», ОСОБА_3 вирішив його викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадек чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріального збитку і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 відлучився, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і що він діє таємно, шляхом вільного доступу, взяв із столу та викрав вищевказаний мобільний телефон потерпілого марки «ОРРО - 54 4/128 Gb Crystal Black», вартість якої відповідно до висновку ехсперта від 15.07.2022 № СЕ-19/117-22/9209-ТВ. становить 6646,67 грн., після чого покинув кафе, а викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану вище суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням (а.с. 21).

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не зв`явився, надав заяву у якій просив розгляд кримінального провадження проводити у його відсутність, зазначив, що завдана шкода йому відшкодована у повному обсязі, при призначенні обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду. Проти скороченого порядок судового розгляду кримінального провадження не заперечував (а.с. 17, 41).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв кримінальне прапопорушення, як вказано в обвинувальному акті. Щиро розкаюється в скоєному і прохає вибачення, більше йому добавити нічого.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, ураховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викраденая чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану правильна.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його вік та те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні дітей не має, на даний час не працює, необтяжений соціальними зв`язками, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України є рецидив злочину та вчинений злочину в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до висновку викладеного у досудової доповіді, підготовленої Лубенським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи не можливе без ізоляцій від суспільства.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне праопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 17.06.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

За приписами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий злочин у період іспитового строку відбування покарання, суд призначає останньому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке він з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства. При цьому правових підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 був раніше засуджений вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 17.06.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 міяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, і в період іспитового строку скоїв даний злочин, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК Україниі до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частково невідбуте покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 17.06.2022.

Ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 01.08.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, який на час винесення вироку закунчився.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і взяти під варту із зали судового засідання, оскільки тяжкість скоєного та поведінка обвинуваченого свідчать про наявність передбачених ст.177 КПК України обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від відбування покарання та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Цивільний позов заявлено не було.

Суд вважає за необхідне згідно ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену експертизу.

Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 червня 2021 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

До набрання вироком законної сили застосувати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавської установи виконання покарань (№23)» та взяти ОСОБА_3 під-варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 27 жовтня 2022 року.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ОРРО А 54 4/128 Gb Crystal Black»; коробку упаковку з мобільного телефону марки «ОРРО А 54 4/128 Gb Crystal Black», копію товарного чек-листа на купівлю мобільного телефону марки «ОРРО А 54 4/128 Gb Crystal Black», які знаходиться на відповідальному зберіганні у потепілого ОСОБА_6 , з набранням вироку законної сили залишити останньому як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код класифікації доходів бюджету 24060300): рахунок UA0016373, отримувач - Пирятинське УК/Пирятин.р-н/24060300, код отримувача - 37958534, МФО банку 899998, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) витрати за проведену товарознавчу експертизу у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок, у кримінальному провадженні № 0000201.
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1