Номер провадження: 11-кп/813/1925/22
Справа № 509/6024/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000565 від 27.09.2021 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів кримінального провадження, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що на розгляді Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000565 від 27.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.09.2022р. продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 5.11.2022р. Визначено розмір застави, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 42 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 100000 грн.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, суд врахував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178, 183 КПК України, враховуючи суспільний інтерес, особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні злочини, тяжкість скоєного ним умисного корисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, дійшов висновку, що скасування або зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є не обґрунтованим, а тому він незаконно перебуває під вартою в слідчому ізоляторі. Просив суд звернути увагу на те, що він не визнавав свою вину у скоєнні злочину, був обумовлений свідком та іншим обвинуваченим ОСОБА_8 , проте суд першої інстанції, при прийнятті рішення, не прийняв це до уваги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав лист в якому просить розглянути справу у його відсутність, апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, при цьому врахувати доводи сторони обвинувачення, зазначені в клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_9 , який дії в інтересах ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи в Одеському апеляційному суді був повідомлений завчасно та належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не подавав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скага може бути розглянута у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ч. 4 ст. 2221 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів провадження, Овідіопольським районним судом Одеської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за яке передбачено призначення покарання строком до 6 років.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року (п.79) продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Також в рішенні ЄСПЛ у справі "Єчюс проти Литви" (п.219) зазначено, що продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Обґрунтовуючи необхідність продовження у відношенні ОСОБА_6 міри запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на два місяці, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні умисного корисного тяжкого злочину, скоєного спільно та за попередньою змовою групою осіб із проникненням у житло, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, також врахував особу обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення умисного особливо тяжкого злочину (ч.1 ст.115 КК України) та нетяжких умисних корисних злочинів за ч.2 ст.185 КК України до реальних строків позбавлення волі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не має офіційної роботи, засобів існування і доходів, міцних соціальних зв`язків, що може сприяти скоєнню обвинуваченим інших умисних корисних злочинів, завдяки яким він існує та за скоєння яких був засуджений раніше до позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (п.80) Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, данні про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інші кримінальні правопорушення.

На даному етапі судового розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати йому запобіжний захід не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є сумнівними та не підтверджують його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою. Оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті та під час апеляційного перегляду ухваленого судом вироку.

Враховуючи обсяг обвинувачення ОСОБА_6 у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про його особу, вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.
Враховуючи обставини даного кримінального провадження, характер вчинення злочину, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_6 може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, або здійснити вплив на потерпілу чи свідків з метою зміни їхніх показань в суді.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять, та обвинувачений не навів.

Також ОСОБА_6 , в ході розгляду справи в апеляційному суді, не наведено обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення його апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч.2 ст. 376, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 05.11.2022р. з визначенням застави відносно нього - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 27 вересня 2022 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4