Справа № 454/1440/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Сокаль 04.10.2022 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

Заявник подав суду скаргу, в якій просить скасувати постанову слідчого від 30.07.2022р.

Скарга мотивована тим, що він є законним зберігачем нерухомого майна по АДРЕСА_1 на підстави постанови державного виконавця.

Він звернувся до відділення поліції із заявою про пошкодження майна за вказаною адресою, однак його не визнано потерпілим та винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, яку він вважає передчасною у зв`язку з неправильним застосування прожиткового мінімуму для визначення розміру шкоди та не встановлено дійсного розміру заподіяної йому шкоди, внаслідок пошкодження майна.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, доходжу наступного висновку.

Постановою слідчої ОСОБА_4 від 30.07.2022р. кримінальне провадження №0000103 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.194 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту постанови, визначена ОСОБА_3 сума заподіяної шкоди в розмірі 70000грн. недостатня для кваліфікації діяння за ч.1 ст.194 КК України.

Також, слідчою встановлено, що земельна ділянка та нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , з 30.11.2018р. зареєстровані на праві власності за ОСОБА_5 .

З наявної в матеріалах кримінального провадження постанови державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.04.2017р. у виконавчому провадженні №52864513 встановлено, що під час виконання виконавчого листа №459/3852/15-ц від 22.03.2016р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 383200грн. боргу, накладено арешт на належне ОСОБА_6 нерухоме майно, яке складається з трьох нежитлових будівель та земельної ділянки кадастровий №:01:001:0018, які розташовані по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 призначено відповідальним зберігачем даного нерухомого майна.

З відповідей від 16.05.2022р. та від 30.08.2022р. встановлено, що вказана постанова державного виконавця не була скасована.

Поряд із цим, з досліджених свідоцтва від 30.11.2018р., витягів від 30.11.2018р. та Інформації від 23.05.2022р. встановлено, що 30.11.2018р. ОСОБА_5 набув право власності на комплекс будівель та земельну ділянку кадастровий №:01:001:0018, які розташовані по АДРЕСА_1 . Дане майно останнім придбано з прилюдних торгів на підставі ст.47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого приватним виконавцем.

Таким чином, нерухоме майно, яке було арештовано та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 у виконавчому провадженні про стягнення на його користь грошових коштів з ОСОБА_6 , вже не належить вказаному боржнику та було реалізоване в ході іншого виконавчого провадження, що стверджується вищевказаними дослідженими судом доказами.

Також, судом встановлено, що накладений постановою державного виконавця від 10.04.2017р. у виконавчому провадженні №52864513 арешт на вказане нерухоме майно відсутній в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що стверджується вищевказаним витягом від 23.05.2022р.

З наявних в матеріалах кримінального провадження та досліджених судом пояснень ОСОБА_5 встановлено, що саме він здійснює реконструкцію та ремонтні роботи в приміщеннях по АДРЕСА_1 . Останній заздалегідь повідомив ОСОБА_3 про перехід до нього права власності на вказане майно 02.05.2022р. та про проведення ним зазначених робіт.

За таких підстав, ОСОБА_5 наділений правом на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, яке належить йому на праві власності, відповідно до положень ст.319 ЦК України.

Щодо покликання ОСОБА_3 на неправильне визначення розміру шкоди, слід зазначити наступне.

В частині кваліфікації кримінальних правопорушень або адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином, слідчою правильно зазначено мінімальний розмір шкоди, який слід враховувати при визначенні кваліфікації діяння за заявою ОСОБА_3 .

Також, вказані обставини щодо визначення розміру заподіяної шкоди не є підставами, які зумовлюють скасування постанови слідчої з огляду на вищевказані мотиви суду.

Заявником не доведено незаконності постанови слідчої про закриття кримінального провадження за його заявою, а тому його скарга задоволенню не підлягає.

В той же час, з врахуванням заяви ОСОБА_3 від 11.04.2022р., в якій він, зазначаючи про вчинення кримінального правопорушення, був повідомлений про відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, а також покази ОСОБА_5 , який в якості свідка зазначив, що повідомив скаржника про перехід зазначеного вище нерухомого майна у його власність, слідчій слід перевірити обставини щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України.

Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчої відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.07.2022р. про закриття кримінального провадження №0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України скасувати.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1