Справа № 461/2297/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/178/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000001 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 13.01.2022 року відносно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючому та зареєстрованому у АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченогоу вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:
Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2022 року, яким засуджено ОСОБА_7 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. - в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_7 1307,60 грн. в дохід держави витрат за проведення експертизи.
Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання. Вважає, вирок незаконним необґрунтованим, а висновок суду викладений у вироку не відповідає фактичним обставинам, оскільки вони не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також суд не взяв до уваг докази, які могли істотно вплинути на його висновок.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд безпідставно вважав встановленим придбання і зберігання обвинуваченим наркотичної речовини, яке ґрунтується на показах однієї особи, яка здійснювала затримання ОСОБА_7 . Крім того не у ОСОБА_7 було вилучено наркотичну речовину, а її знайдено на землі поряд із особами які здійснювали затримання.

Апелянт наголошує, що процесуальна дія затримання ОСОБА_7 була вчинена не у відповідності до КПК України. У протоколі огляду місця події відсутній підпис спеціаліста, яка здійснювала відеозапис події, але суд це визнав не суттєвим дрібним порушенням. Висновок експерта поліграфіста суд відкинув з мотивів отримання його захистом у не процесуальний спосіб. При цьому суд відмовив стороні захисту в призначенні експертизи із застосуванням поліграфу.

Апелянт звертає увагу що у витягах з ЄРДР зазначено про поверхневий огляд ОСОБА_7 , однак відповідного документу про поверхневий огляд немає у справі, як і про затримання. Також суд визнав допустимим відсутність підпису під протоколом слідчої дії, хоча це суперечить висновку Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , 31.12.2020, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи у парку поблизу фортифікаційної споруди «Львівська Цитадель», що по вул. Грабовського, 11 у м. Львові, незаконно придбав (знайшов) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, яка знаходилась в одному полімерному зіп-пакеті у виді таблетки зеленого кольору, та згідно з висновком експерта є 3,4 - метилендіоксиметамфетамін (МДМА), масою 0,1794 грама; означену психотропну речовину зберігав при собі для власного вживання без мети збуту, тобто, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 скерував до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за його відсутності так як не має можливості прибути в суд через введення воєнного стану в Україні. Апеляційні вимоги зазначені в апеляційній скарзі його захисника підтримує в повному обсязі.

У даному кримінальному проваджені в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становиться обвинуваченого відтак у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасника провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому проступку відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, та є обґрунтованим.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, за ч.1 ст.309 КК України по даному кримінальному провадженні, у відповідності із зазначеними у вироку суду першої інстанції обставинами справи. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки він незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того слід звернути увагу на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який є людиною молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності; обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України, судом першої інстанції встановлено не було.

Вимоги зазначені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого були предметом розгляду в суді першої інстанції і їх обґрунтування не спростовують висновків суду першої інстанції.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає, як і не вбачає підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено

Відтак колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, отже підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, відповідно апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.309 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: