Справа № 545/1722/22
Провадження № 1-в/545/505/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_3 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій проти задоволення клопотання заперечував, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської областівід 04.04.2019 року, залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.06.2020 року, за ч. 3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно з вироком суду строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання з 15.11.2017 року.
Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_3 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з характеристики, затвердженою начальником державної установи «Темнівської виправної колонії (№100)» від 13.06.2022 року, ОСОБА_3 за час відбування покарання не став на шлях виправлення; застосування до нього ст.81 КК України, вважає недоцільним. За час відбування покарання ОСОБА_3 характеризується посередньо, до промислової зони не працевлаштований, залучається у роботах по благоустрою установи; до дисциплінарної відповідальності не притягався; з метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався двічі; участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Питання про застосування зміни умов тримання відповідно статтей 100,101 КВК України було розглянуто 12.08.2020 року та відмовлено засудженому у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Також, 12.08.2020 року розглянуто питання про застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким; у застосуванні зазначеної заохочувальної норми засудженому відмовлено, як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання розглянуто 31.03.2021 року; засудженому відмовлено у застосуванні зазначеної заохочувальної норми, як особі, що не стає на шлях виправлення. За вироком суду ОСОБА_3 має позов на суму 1855,50 грн., до відшкодування позову засуджений ставиться байдуже.

Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».

Адміністрація установи у характеристиці зазначила, що засуджений «не став на шлях виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений не довів своє виправлення. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду.

Згідно із довідкою про заохочення і стягнення ОСОБА_3 за час відбування покарання мав 4 стягнення: 06.03.2018 року поміщення в карцер на 6 діб за неввічливе ставлення до персоналу установи, вживання нецензурних та жаргонних слів; 27.08.2018 року оголошено догану за зберігання заборонених предметів; 27.08.2018 року поміщено в карцер на 5 діб за неввічливе ставлення до персоналу установи, вживання нецензурних та жаргонних слів, зберігання заборонених предметів; 01.07.2019 року поміщено в карцер на 8 діб за перешкоджання у проведенні обшуку, неввічливе ставлення до персоналу установи.

З матеріалів справи вбачається, що до засудженого застосовувалось лише 2 заохочення протягом всього періоду відбування покарання, а саме : за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 20.04.2021 року та 20.01.2022 року.

Таким чином, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1