Справа № 629/884/22
В И Р О К
іменем України
30 червня 2022 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000602, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 України, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 24 жовтня 2021 року, приблизно о 10:54 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 проходив повз територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на території двору помітив різні металеві вироби, після чого, у останнього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, діючи таємно, повторно, переліз через паркан, тим самим проник до сховища - території вищевказаного домоволодіння.
Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , впевнившись у відсутності власника домоволодіння та сторонніх осіб, які б могли спостерігати за його діями, помітив біля приміщення літньої кухні металевий бак об`ємом 100 л, вагою 45 кг 20 грам, вартістю 319 гривень 56 копійок, який належав потерпілому ОСОБА_7 і який ОСОБА_4 взяв в руки, переніс до паркану, перекинув через паркан за територію вищевказаного домоволодіння, тим самим таємно його викрав.
Після цього, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки у розмірі 319 гривень 56 копійок.
ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, визнав повністю та показав, що станом на 24 жовтня 2021 року він не мав доходу і через це не мав, що їсти. У вказаний день біля 11 години він проходив по АДРЕСА_2 побачив металевий бак, який вирішив викрасти. Переконався, що на вулиці і в дворі цього будинку нікого немає, переліз через паркан домоволодіння, взяв цей бак, перекинув через паркан на вулицю і переліз туди ж сам. Вказаний бак він продав, а отримані кошти витратив на власні потреби. З вартістю викраденого майна згоден. У вчиненому щиросердно розкаюється.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/24851-ТВ від 17 листопада 2021 року, ринкова вартість брухту металу станом на 24 жовтня 2021 року становить 319,56 гривень.

У відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 23 від 12 січня 2022 року ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, після з`ясовування правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин у кримінальному провадженні, встановлення добровільності його позиції, роз`яснення обмеження оскарження цих обставин в апеляційному порядку, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо зазначених в обвинувальному акті обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Досліджені судом докази, які покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Надаючи кримінально-правову оцінку встановленим судом діянням ОСОБА_4 , суд враховує, що останній 06 грудня 2019 року був засуджений вироком Лозівського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Разом з тим, ухвалою Лозівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2021 року (набрала законної сили 28 грудня 2021 року) ОСОБА_4 було звільнено від подальшого відбування вищевказаного покарання у зв`язку із закінченням призначеного судом іспитового строку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Новий злочин було вчинено ОСОБА_4 в період іспитового строку, однак наявність зазначеної ухали суду від 17 грудня 2021 року, яка до цього часу в установленому порядку не скасована, є перешкодою для призначення покарання за сукупністю вироків.

В той же час, ці ж фактичні обставини доводять, що на час вчинення 24 жовтня 2021 року нового злочину ОСОБА_4 мав не зняту та непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, отже з урахуванням приписів ст. 32, примітки 1 до ст. 185 КК України в діяннях ОСОБА_4 наявна кваліфікуюча ознака повторності.

Таким чином, вищенаведені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним, корисливим, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність в діяннях ОСОБА_4 декількох кваліфікуючих ознак, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілого, той факт, що викрадене потерпілому не повернуте і завдана шкода не відшкодована, відомості про особу обвинуваченого.

Останній є таким, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується опосередковано, не має постійного джерела доходу, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння встановленню судом фактичних обставин кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
З огляду на вищезазначене, враховуючі встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що його обтяжують наявності у обвинуваченого психічного розладу, спираючись на спільну позицію сторін обвинувачення і захисту з цього приводу, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Речовий доказ - диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

30.06.2022