Провадження № 1-кс/752/3/22
У Х В А Л А

08 липня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0005888 від 12.07.2019 року, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

06 вересня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005888 від 12.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на нежилий будинок - адміністративний (літера В), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ), який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , у вигляді заборони розпорядження (відчуження) об`єкту. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, накладення арешту на майно застосовується з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу адвокатом, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про скасування арешту з тих підстав, що на думку заявника кримінальне провадження №0005888 станом на момент звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту повинно було бути закінченим.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши представника заявника, прокурора , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.09.2019 року не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Згідно ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Як убачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 придбавши будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ) та уклавши договір, відповідно до якого зобов`язався проводити реставраційні, ремонтні та інші роботи, відповідно до порушуючи норми Закону України «Про охорону культурної спадщини» самовільно, не маючи дозвільних документів на проведення будь-яких будівельно-ремонтних робіт, зруйнував зазначений будинок, який являється об`єктом культурної спадщини, тому будинок на який накладено арешт є об`єктом вчинення кримінально протиправних дій та в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 28.08.2019 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Накладаючи арешт на зазначене вище майно слідчий суддя виходив з того, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження №№0005888.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється питання про скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.
Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.
Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.
Дослідивши доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи, що твердження заявника клопотання про скасування арешту майна з підстав закінчення досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0005888, не доведено жодними належними доказами на підтвердження відсутності подальшої потреби у накладенні арешту, оскільки на нього покладається такий обов`язок за загальними засадами кримінального провадження, зокрема принципом змагальності, визначеним статтею 22 КПК України, та принципом диспозитивності (стаття 26 КПК України), не довів необґрунтованості накладення арешту, а також не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.
Таким чином, виходячи з наведеного, клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.09.2019, слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0005888 від 12.07.2019 року, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1