Справа № 529/56/22
Провадження № 1-кп/529/13/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000896 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
17 грудня 2021 року близько 10 години (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося) обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи повз дачного домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи на меті вчинення крадіжки, вирішив проникнути до цього дачного будинку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, таємно, шляхом розбиття скла на одному із вікон будинку, проник до будинку, звідки викрав чоловічу куртку "Puma" розміром "XL" вартістю 426 грн 40 коп та чоловічу куртку зі шкірозамінника коричневого кольору вартістю 308 грн 00 коп, які належали потерпілому ОСОБА_6 , якими розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 734 грн 40 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 17 грудня 2021 року він, розбивши скло на одному із вікон у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , проник до будинку та викрав звідти належні потерпілому ОСОБА_5 чоловічу куртку "Puma" та чоловічу куртку зі шкірозамінника коричневого кольору. Пояснив, що мав намір викрасти лише верхній одяг, оскільки було холодно, а він проживав в занедбаному приміщінні, без будь яких умов. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що щиро кається у вчиненому, просив суворо його не карати.

Прокурор ОСОБА_3 вказала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. Прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 на теперішній час проходить військову службу, а відповідно до ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку стосовно військовослужбовців здійснюється командирами військових частин, тому виконання вироку покласти на війскову частину.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про відсутність у нього матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 та розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням в житло, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого і досудової доповіді органу з питань пробації стосовно обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, задовільну характеристику обвинуваченого, висновки, викладені у досудовій доповіді органу з питань пробації, враховуючи загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, вимоги ст. 65 КК України, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 6 864 грн 40 коп, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 163 КВК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання;

- повідомляти командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання про зміну місця свого проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 6 864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 40 коп.

Речові докази у вигляді чоловічої куртки "Puma" розміром "XL" та чоловічої куртки зі шкірозамінника коричневого кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити останньому як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1