У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 621/2813/20

№ 1-і/183/89/22

15 серпня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно:

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-01.06.2020 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 153 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,.
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Згідно до вимог ст. 331 КПК України прокурор Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що відповідно до розпорядження ВС №11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суду Донецької, Харківської та Херсонської областей)» змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
У провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2022 року стосовно ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». У порядку ст. 615 КПК України строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено до 01.07.2022 року.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 року № 2102-IX відповідно до пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», по всій території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
З 24.02.2022 року та по теперішній час на території Харківської області проводяться бойові дії.
Також, Верховною Радою України прийнято Закон України від 03.03.2022 року № 2111-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану», який набрав чинності.
Відповідно до частини 5 статті 615 КПК України (в редакції зазначеного Закону), на час дії воєнного стану в разі неможливості проведення підготовчого судового засідання обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці.
Також, згідно з положеннями частини 6 статті 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Так, відповідно до вимог ст. 615 КПК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 продовжено строком до 01.07.2022 року включно.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжено строком до 23 серпня 2022 року включно.
На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2020 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_9 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , де побачили раніше незнайомого ОСОБА_10 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після чого у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_10 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_10 перебуває в безпорадному стані внаслідок алкогольного сп`яніння, підійшли до останнього, стали обшукувати потерпілого ОСОБА_10 , та користуючись безпорадним станом потерпілого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи відкрито, повторно, ОСОБА_9 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_4 , у присутності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розуміючи що їх дії помічені останніми, витягнули з кишені куртки ОСОБА_10 полімерний пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 80.000 грн. та 1.300 доларів США (станом на 25.07.2020 року згідно офіційного курсу Національного банку України становить 36.241,27 грн.). Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 покинули місце вчиненого злочину та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 значну шкоду на загальну суму 116.241,27 грн., тобто на суму понад сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
27.06.2020 року приблизно о 00.00 годині ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебували біля «Будинку Побуту» АТ «РЕМ-СЕРВІС», розташованого за адресою: вул. Сергія Закори, 20, смт. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де у ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 виник єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з приміщення зазначеної будівлі. З метою реалізації свого злочинного умислу, знаходячись поблизу вищезазначеного «Будинку Побуту» ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, розподіливши свої ролі, діяли наступним чином: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , діючи повторно, почали спостерігати за обстановкою з метою попередження інших у разі появи сторонніх осіб. Тим часом ОСОБА_16 , реалізуючи єдиний умисел, підняв ОСОБА_17 на другий поверх вищезазначеної будівлі, де ОСОБА_17 , пошкодивши віконну раму, через утворений отвір проник до приміщення по ремонту мобільних телефонів ФОП « ОСОБА_18 », розташованого на другому поверсі будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » АТ «РЄМ-СЕРВІС» за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав мобільний телефон ТМ «Lenovo А6010», вартістю 1.200 грн та грошові кошти в сумі 24.032 грн., які належать ОСОБА_18 та передав викрадене майно через вікно ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. Заволодіши викраденим майном, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 покинули місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на суму 25.232 грн..
22.07.2021 року приблизно о 16.30 годині поблизу житлового будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_4 знаходився разом з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_24 , де у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «IPhone 5S», який належить ОСОБА_24 .. Також, 22.07.2021 року приблизно о 16.30 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого злочинного умислу, наблизився до ОСОБА_24 , у якого, маючи на меті корисний мотив, в присутності сторонніх осіб, шляхом ривка з рук останнього, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «IPhone 5S» та відбіг від потерпілого на незначну відстань продовжуючи утримати у себе телефон. Потерпілий ОСОБА_24 , зрозумівши що ОСОБА_4 відкрито, з корисливих мотивів, заволодів його мобільним телефоном та не має намір повертати його, викравши його злочинні дії, почав вимагати у ОСОБА_4 повернути майно, яким він незаконно заволодів. Після чергової вимоги повернути ОСОБА_4 майно, останній, продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою подолання можливого опору з боку ОСОБА_24 , наніс останньому не менше десяти ударів кулаками в область голови і тулуба потерпілого, та не менше десяти ударів взутими ногами в область голови і тулуба потерпілого, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_24 тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 покинув місце вчиненого злочину та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_24 майнову шкоду на загальну суму 1.650,00 гривень.
На підставі викладеного, ОСОБА_4 в сукупності обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому;
- ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України грабіж, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Приписами ч. 1 ст. 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, за які згідно з санкціями відповідних статей Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
На даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою ухилитися від подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаних злочинів,останній може переховуватись від суду.
Про наявність ризику того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду також свідчить те, що останній раніше судимий, не працює, вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про схильність обвинуваченого до скоєння злочинів. Одночасно ці обставини також свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчиняючи злочини про власності з метою здобуття засобів для існування.
Враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_4 відомо місце проживання потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, він може здійснити спробу незаконного впливу на потерпілих та свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях.
У сукупності ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні, посилаючись на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 є недостатніми та недоцільними для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки зазначені заходи не можуть забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити відносно її підзахисного запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що він є неповнолітнім, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, місце його проживання знаходиться на підконтрольній Україні території.
Законні представники неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку захисника, просили відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначили, що він зробив відповідні висновки, має постійне місце проживання.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора, зазначила, що неповнолітній ОСОБА_4 2004 р.н. за місцем мешкання характеризується негативно, постійно надходять скарги мешканців на його поведінку, він раніше судимий, обвинувачується у скоєнні ще ряду злочинів, дідусь обвинуваченого ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 не контролюють поведінку неповнолітнього.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив суд змінити запобіжний захід відносно нього на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор, висловлюючи свою думку щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт, зазначила, що відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий, знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, в провадженні судів перебувають інші кримінальні провадження щодо останнього, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, продовжує злочинну діяльність, у зв`язку з чим, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, захисника, законних представників неповнолітнього обвинуваченого, представника служби у справах дітей, неповнолітнього обвинуваченого, суд доходить до наступного.
Згідно до Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 року № 2102-IX відповідно до пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
З 24.02.2022 року по теперішній час на території Харківської області проводяться бойові дії.
Також, Верховною Радою України 03.03.2022 року за № 2111 -IX прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану», який набрав чинності.
Відповідно до частини 5 статті 615 КПК України (в редакції зазначеного Закону), на час дії воєнного стану в разі неможливості проведення підготовчого судового засідання обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці.
Також, згідно з положеннями частини 6 статті 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Відповідно до Розпорядження Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської Областей) змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Таким чином суді вважає, що подане прокурором клопотання підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 3 ст.186 КК України, які, у тому числі віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, суд приходить до висновку про їх вагомість та обґрунтованість.
У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Враховуючи наведене, є всі підстави вважати підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 3 ст.186 КК України, обґрунтованою.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, один з яких віднесений до тяжких, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_4 суспільно корисною працею не займається, джерел доходів, крім скоєння злочинів також не має, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Крім того, місцем реєстрації ОСОБА_4 є територія України на якій ведуться бойові дії, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 01.06.2020 року засуджений Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 153 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
В той же час, після вироку суду, ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інших кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд, при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих прокурором матеріалів, оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 є раніше судимою особою, не працює, джерела доходів в нього відсутні, обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які у тому числі віднесено законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вищевикладене свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 , ніж тримання під вартою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.
Крім того, у відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи особу неповнолітнього, обґрунтовану підозру у вчиненні тяжких злочинів, суд вважає, що до ОСОБА_4 розмір застави встановлений бути не може.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_4 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України задовольнити.
Запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді тримання під вартою продовжити, строком до 14 жовтня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 16:45 годині 15 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1