КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 31 березня 2022 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Разом з тим, не погоджуючи з вищевказаною ухвалою, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_8 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, дослідивши оскаржувану ухвалу, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.
Мотиви апеляційного суду.
Насамперед слід зазначити, що сторони, будучи повідомленими про розгляд апеляційних скарг, в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний розгляд проводиться в межах поданих апеляційних скарг.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.03.2022 включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховує тяжкість пред`явленого останнім обвинувачення, які відповідно до ст. 12 КК України у сукупності є нетяжкими, тяжкими та особливо тяжкими злочинами, зокрема посягання на життя працівника правоохоронного органу, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття обвинувачених під варту і продовжують існувати, зокрема переховування обвинувачених від суду, незаконний вплив останніх на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження кримінального правопорушення.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки місцевим судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 про застосування до її підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 31.03.2022 включно, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3