Справа № 405/1262/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого; раніше судимого:
?07.08.2006 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 510 гривень;
?16.02.2010 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 05 років позбавлення волі. Звільнений 27.12.2013 по відбуттю строку покарання;
?25.11.2015 Токмацьким районним судом Запорізької області ( з урахуванням ухвали Апеляційного суду міста Запоріжжя від 24.05.2016) за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.12.2017 умовно-достроково на невідбутий термін 01 місяць 19 днів;
?по теперішній справі - 08.10.2020 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі-
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення клопотання засудженого залишив на розсуд суду (а.с.13). Засуджений в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання своє підтримав та просив його задовольнити (а.с.14). Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, що відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор не заперечував проти розгляду справи без участі засудженого, заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В судовому засідання встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 08.10.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопрушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 21.02.2019 по 26.01.2021 (а.о.с. 48- 51, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 26.01.2021, кінець строку 21.08.2023. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 03 роки 01 місяць 16 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 1 рік 04 місяцв 14 днів.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.02.2019, за час перебування у Камяному СІЗО допустив 6 порушень встановленого режиму утримання за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав (а.о.с. 18, 46, 65,73,122, 127 Т.1 ч.2),, з 22.03.2021 відбував покарання в ДУ «Оріхівська ВК (№ 88)», за час відбування покарання порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, отримав 2 заохочення, з 16.03.2022 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№ 6)», за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не має, не працевлаштований, стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання призначену судом вважає справедливою, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, переважно позитивної, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи в повному обсязі, до робіт із самообслуговування не залучався, до виконання робіт із благоустрою установи не залучається, відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі, бере участь у реалізації программ диференційованого виховного впливу «духовне відродження», підтримує зв`язки з рідними шляхом отримання від них посилок, передач, згідно вироку суду має заборгованість з проведення судових експертиз в сумі 2686 гривень 00 копійок, цивільний позов на суму 3890 гривень 50 копійок. виконавчі листи до установи не надходили, на профілактичному обліку установи не перебуває (а.с. 8).

Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Оріхівської ВК (№88) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, характеризувався негативно (протокол № 21 від 31.05.2021, а.о.с. 164, Т.1 ч.2).

Крім того, з особової справи засудженого вбачається, що 01.03.2022 на засіданні адміністративної комісії Оріхівської ВК(№88) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання шість разів порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у зберіганні заборонених речей, за що даний засуджений отримав догани. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно наданої суду довідки засуджений згідно п. 5 ст. 118 КВК України не залучався до суспільно-корисної праці, в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, та до робіт без оплати праці з благоустрою прилеглої території відділення та поліпшення житлово-побутових умов засуджених ( а.с.10).

Суд бере до уваги те, що засуджений протягом строку відбування покарання два рази заохочувався за активну участь в благоустрої установи, однак зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ( а.о.с. 167, 173 Т.1 ч.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисне кримінальне правопорушення, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369, 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6