Справа № 520/2380/18
Провадження № 1-кп/947/282/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2022 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван, Вірменія, громадянина РФ, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч.1, 263 ч.2, 187 ч.1, ст.187 ч.3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинуваченому ОСОБА_6 за клопотанням прокурора обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 31.05.2022 року.
Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 розглядається колегією суддів, а саме: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлюються певні особливості судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки суддя ОСОБА_7 перебуває у відпусці і не може прийняти участь в розгляді зазначеного кримінального провадження, суд з урахуванням вищевказаних Перехідних Положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 , одноособово головуючим по справі.
Крім того, 24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Обвинувачений ОСОБА_6 , до суду не доставлений, оскільки доставка обвинувачених з ДУ «ОСІ» не можлива у зв`язку з наявністю воєнного стану на території країни.

Відеоконференція не проводилася у зв`язку з відсутністю на час розгляду можливості проведення відеоконференції з ДУ «ОСІ».

Враховуючи лист Верховного суду від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» допускається розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого (підозрюваного).

Прокурор та захисник вважали можливим вирішити питання щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 без його участі.
Вислухавши думку прокурора, захисника, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 331 ч.2 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.
А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, був оголошений у розшук та затриманий на підставі ухвали суду, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними.
При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим, а також надані матеріали провадження, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, суспільний інтерес переважає над особистим інтересом обвинуваченого.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України, вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно обвинуваченого, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.
Суд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, з погрозою застосування насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «ОСІ» МЮ України до двох місяців, а саме на 60 днів, тобто до 11.07.2022 року.
Ухвала припиняє свою дію 11.07.2022 року та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1