Провадження №: 1-кп/752/736/22
У Х В А Л А

23.09.2022 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Бушеленко О.В., суддів Єсауленко М.В., Шевченко Т.М.

за участі секретаря судового засідання Глоба К.О.

прокурора Зубатенка А.В.
обвинуваченого ОСОБА_1 ,
захисника Поповченка Т.І.

під час проведення у приміщенні суду у місті Києві судового засідання у кримінальному провадженні №00001352 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 в вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, поєднаного зі зґвалтуванням, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі, що кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України.

23.09.2022 у судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів від 19.09.2022, яке мотивував наявністю ризиків переховування ОСОБА_1 від суду, знищення, спотворення речей і документів, доказів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу обвинуваченого на свідків і потерпілу, вчинення іншого правопорушення. Описані ризик прокурор обґрунтував усвідомлення невідворотності, тяжкості і реальності покарання, яке може призвести до вжиття заходів до уникнення правосуддя, що в умовах воєнного стану також несе ризик переховування на непідконтрольній Україні території. Також прокурор посилався на практику Європейського суду з прав людини щодо тримання особи під вартою.

Захисник заперечував проти задоволення заявленого клопотання, посилався на надуманість ризиків, яких наразі не існує, адже докази приєднані до матеріалів кримінального провадження та майже досліджені, свідків правопорушення не має або ж вони за кордоном, місцезнаходження потерпілої невідоме. Також захисник просив зважити на особу обвинуваченого, який до цього не був судимий, має місце проживання та близьких. На цих підставах захисник просив обрати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Проаналізувавши виступ сторін та їх мотивування, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовжуваного тримання обвинуваченого під вартою та задоволення заявленого клопотання у зв`язку з обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення та наявністю ризиків, описаних прокурором в частині можливого переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, можливості вчинення нового кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі і усвідомлення цього факту, усвідомлення тяжкості покарання несе у собі загрози небажання бути засудженим, усвідомлення важливості показань потерпілої несе у собі загрози застосування до неї негативного впливу з особистих корисливих мотивів, з`ясовані дані про особу обвинуваченого, зокрема, відсутність місця роботи і навчання, сталого кола спілкування свідчить про відсутність соціально-емоційної прив`язки до міста Києва, тобто дозволяє обґрунтовано вести мову про значну ймовірності переховування, а на фоні відсутності засобів до існування - про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того на увагу суду заслуговують посилання прокурора на наявність в країні воєнного стану та зайнятість працівників правоохоронних структур у несенні посиленої служби та їх залученні до заходів із забезпечення обороноздатності держави, що дає підстави вести мову про відсутність гарантій належного контролю за дотриманням обвинуваченим умов відбуття іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у разі зміни запобіжного заходу.

З урахуванням сумарної тривалості суд оцінює строк дії запобіжного заходу таким, що не виходить на цей час за межі розумного строку і таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується.

При цьому суд враховує практику Європейського суд з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (п. 219 рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне продовжити раніше обраний запобіжний захід на 60 діб із залишенням його без змін та без визначення альтернативного заходу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки суду не було доведено обставин зменшення ризиків, та того, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.

З описаного вище мотивування відхилення клопотання сторони захисту суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 333, 372, 395 КПКУкраїни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

2. Продовжити ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме: по 21.11.2022 включно без визначення альтернативного, більш м`якого виду запобіжного заходу.

3. Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з 23.09.2022.

4. У задоволенні усного клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СуддіО.В. Бушеленко (головуюча)

М.В. Єсауленко

Т.М. Шевченко