Справа № 372/1765/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2556/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 01 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст 115, ч. 1 ст 263 КК України.

До закінчення дії запобіжного заходу прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, пославшись існування ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений під тяжкістю покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду та прокурора, оскільки на досудовому слідстві вже переховувався від правоохоронних органів. Вказує, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, після вчинення кримінального правопорушення залишив місце події та переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, а тому вказані обставини підвищують ризик переховування обвинуваченого і від суду.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 01 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 30 липня 2022 року включно без визначення розміру застави та ухвалено утримувати його в Державній установі «Бориспільська виправна колонія №119».
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогоОСОБА_8 під вартою, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, ОСОБА_8 не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, які б характеризували його як відповідальну та зразкову особу, після скоєння особливо тяжкого злочину ним не вжито заходів на надання потерпілому необхідної допомоги, залишено місце події та вчинено переховування від органів досудового слідства, а тому наявні обставини вважати, що він продовжить переховуватись від суду, а інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором не доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують необхідність продовження дії вказаного запобіжного заходу, не наведено доказів, що обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на свідків, при цьому зазначає, що наявність ухвали слідчого судді про розшук обвинуваченого не залежить від процесуальної поведінки ОСОБА_8 , оскільки відсутні докази переховування його від органів досудового слідства. Також зазначає про тривалість перебування обвинуваченого під вартою та відсутність доказів винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вказує також на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, де він має позитивні характеристики, також має міцні соціальні зв`язки, оскільки до ув`язнення на його утриманні перебувала його донька, а також має недієздатних батьків, які потребують постійного стороннього догляду.

Також вважає незаконним тримання ОСОБА_8 в Державній установі «Бориспільська виправна колонія №119» міністерства юстиції України, оскільки тримання осіб, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такій установі, не передбачено.

Окрім того, зазначає, що ОСОБА_8 має бажання та можливість захищати територіальну цілісність України в лавах збройних сил України, а тому, у зв`язку з викладеним, вважає, що суд мав всі підстави для зміни запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника обвинуваченого про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки обвинуваченому висунуто обвинувачення, питання доведеності якого має вирішувати суд першої інстанції по закінченню судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та перебування на його утриманні малолітньої доньки та батьків похилого віку, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки. Разом з тим, слід зауважити, що до затримання обвинуваченого, останній не був працевлаштований та не мав офіційних джерел прибутку, що ставить під сумнів твердження апелянта про перебування на його утриманні малолітньої доньки та батьків.

Твердження апеляційної скарги про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який з метою вступу обвинуваченого до лав Збройних сил України суперечить правовій процедурі, визначеній вимогами ст. 616 КПК України.

Посилання захисника на відсутність доказів переховування ОСОБА_8 від органів досудового слідства та суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та його пост кримінальної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на тримання обвинуваченого у неналежній установі попереднього ув`язнення не є тією обставиною, яка б спростовувала висновок суду про наявність ризиків, що обумовлюють необхідність тримання ОСОБА_8 під вартою.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала суду є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 01 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: