УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року

Справа № 638/2840/22

Провадження № 1-кп/638/1067/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку дистанційного судового провадження клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 22 березня 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фруктове Мелітопольського району Запорізької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньо - технічною освітою, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14 серпня 2014 року Харківським районним судом Харківської області за частиною другою статті 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 1 П «А» ЗУ «Про амністію» від 08 квітня 2014 року звільнений від відбуття покарання; 07 грудня 2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною першою статті 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статей 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 28 лютого 2018 року Харківським відділом ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_5 до суду направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0002608 від 14 грудня 2017 року за частиною третьою статті 185 КК України;

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України, -

встановив:

16 травня 2022 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 22 березня 2022 року, стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2022 року кримінальне провадження № 0000489 від 22 березня 2022 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України, призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 18 травня 2022 року о 15 годині 30 хвилин.

Обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 25 березня 2022 року до 21 травня 2022 року включно.

17 травня 2022 року через офіційну електронну пошту суду прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 на 60 діб.

Клопотання прокурора обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 22 березня 2022 року приблизно о 13 год. 05 хв., ОСОБА_5 , у період воєнного стану поширеного на території України, підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні та ЗУ «Затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року, вчинив умисні дії з закінченого замаху на таємне викрадення майна, яке знаходилось в магазині.

ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за їх діями не спостерігають оточуючі, через пошкоджені вхідні двері, проникли всередину магазину «СЛОН НА КАНАТЕ ВИННЫЙ ДОМ», розташованого за вищевказаною адресою та вчинили крадіжку алкогольних напоїв належних ТОВ «ОЛБРІДЖ» , якими з цього моменту мали можливість розпорядитися, а саме: дві пляшки шампанського «Старий Харків» (солодке), 2021 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», дві пляшки вина «Los Faroles» (біле напівсолодке), 2021 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва Іспанії, пляшка шампанського «Світська спокуса» (напівсолодке), об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», пляшка шампанського «Riesling semi-sweet», 2021 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», пляшка шампанського «Pirlo Prugna Bianca» (напівсолодке), об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», пляшка шампанського «Pirlo Uva Moskato» (напівсолодке), 2021 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», пляшка шампанського «Pirlo Goji» (напівсолодке), 2021 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва ДП «Харківського заводу шампанських вин», пляшка вина «Vive la Vie Cabernet Sauvignon» (червоне, безалкогольне), об`ємом 0,75 л., виробництва Франції, пляшка вина «Brasco» (червоне, солодке), об`ємом 0,75 л., виробництва Болгарії, пляшка вина «Lettres de France» (біле, напівсолодке), 2020 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва Франції, пляшка вина «Dandy Dad petit verdot» (червоне), 2017 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва Іспанії, пляшка вина «Muscat semi sweet» (біле, напівсолодке), 2019 р.в., об`ємом 0,75 л., виробництва Болгарії.

Після чого, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину намагались втекти, проте не довели спільний злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, а саме, були затримані співробітниками поліції, чим могли спричинити ТОВ «ОЛБРІДЖ» матеріальну шкоду на загальну грошову суму у розмірі 1331 грн 86 коп., згідно з висновком судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/2948-ТВ від 07 квітня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений частиною другою статті 15 частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 36, 40, 42, 276, 277, 278 та 279 КПК України, 22 березня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частиною четвертою статті 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 21 травня 2022 року, із встановленням застави у розмірі 198 480 грн.

13 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частиною четвертою статті 185 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фруктове Мелітопольського району Запорізької області, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, з середньо-технічною освітою, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 14 серпня 2014 року Харківським районним судом Харківської області за частиною другою статті 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 1 П «А» ЗУ «Про амністію» від 08 квітня 2014 року звільнений від відбуття покарання; 07 грудня 2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною першою статті 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 28 лютого 2018 року Харківським відділом ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_5 до суду направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0002608 від 14 грудня 2017 року за частиною третьою статті 185 КК України.

Факт вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення - злочину підтверджується такими доказами: протоколами допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, проколом огляду місця події від 22 березня 2022 року, висновком судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/2948-ТВ від 07 квітня 2022 року. Вказані докази є предметом судового дослідження.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які продовжують існувати під час судового розгляду і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами:

- п. 1 частини першої статті 177 КПК України ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду.

- п. 5 частини першої статті 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та місця проживання, стійких соціальних зав`язків та джерела доходів, може вчиняти корисливі злочини.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які свідчать про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Указом Президента України № 64/222 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Прокурор зазначає, що діючий на території України воєнний стан свідчить про існування додаткових ризиків та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистого ставлення обвинуваченого, сторона обвинувачення вважає, що для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України та з урахуванням дії воєнного стану в Україні, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у останнього відсутнє місце реєстрації та місце мешкання, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а наявність воєнного стану ускладнює правоохоронним органам забезпечити його належну процесуальну поведінку, у тому числі забезпечення його явки до суду під час розгляду кримінального провадження.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України про затвердження Указу Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18 квітня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Про дату та час проведення судового засідання учасники справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_5 отримав письмове клопотання від 17 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 17 травня 2022 року, що підтверджується його особистою розпискою про отримання копії клопотання.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, через активні бойові дії, а відтак існуючу загрозу життю та/або здоров`ю, та відсутності наразі технічної можливості за повідомленням керівництва установи доставка осіб з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» конвоєм до суду не здійснюється.

Судом була з`ясована можливість проведення судового засідання щодо розгляду клопотання в режимі відеоконференції, однак за інформацією уповноваженої особи після обстрілу внаслідок згорання підстанції та пошкодження кабельної мережі в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 05 березня 2022 року та станом на 18 травня 2022 року доступ до глобальної мережі Інтернет відсутній, у зв`язку із чим через наявні об`єктивні обставини проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» не є можливим, що підтверджено довідкою начальника відділу ІТЗО, ЗІ майора внутрішньої служби Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 від 18 травня 2022 року.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», частини третьої статті 18 Кримінально-виконавчого кодексу України Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 року за № 633/33604, затверджено Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, зі змінами, внесеними Наказом Міністерства юстиції України 16 березня 2022 року № 1159/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 березня 2022 року за № 333/37669 (далі - Правила).

Згідно з Правилами, ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей.

Ув`язнених тримають у СІЗО в порядку, передбаченому цими Правилами та Законом України «Про попереднє ув`язнення».

Адміністрація СІЗО створює необхідні умови для роботи суду у зв`язку із здійсненням кримінального провадження та забезпечує доставку ув`язнених і засуджених за їх викликами у визначені приміщення в межах СІЗО.

У разі здійснення кримінального провадження за участю ув`язненого або засудженого у режимі відеоконференції адміністрація СІЗО зобов`язана доставити цих осіб у спеціально обладнане приміщення СІЗО.

Відповідно до Додатку 1 до Правил (пункт 5 глави 4 розділу I) до переліку речей та предметів, заборонених для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі, належать зокрема мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо; комп`ютерна техніка.

Водночас Правилами визначено, що виявлені радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (у тому числі мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо) передаються до оперативного відділу СІЗО для проведення перевірки і вжиття заходів, визначених законодавством.

Відповідно до довідки від 18 травня 2022 року начальника відділу ІТЗО, ЗІ майора внутрішньої служби Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 05 березня 2022 року та станом на 18 травня 2022 року доступ до глобальної мережі Інтернет відсутній у зв`язку із пошкодженням кабельної мережі, наразі точна інформація щодо відновлення доступу до глобальної мережі Інтернет не відома, у зв`язку із цим проведення засідань в режимі відеоконференції неможливе.

Отже, як доставити обвинуваченого до суду та забезпечити його безпосередню участь у судовому засіданні, так і провести судове засідання у режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», зокрема за допомогою власних технічних засобів, за відсутності у обвинуваченого, який утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», технічної можливості дистанційного зв`язку, з незалежних від суду об`єктивних причин на даний час не виявляється можливим.

Крім того, суд враховує, що листом Голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_8 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» для врахування в роботі судам роз`яснено, що якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів. Також, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, враховуючи наявні незалежні від суду об`єктивні причини, проти розгляду клопотання без участі обвинуваченого у порядку дистанційного судового провадження за допомогою власних технічних засобів не заперечував. Захисник ОСОБА_4 покладалася на розсуду суду.

Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів задля забезпечення реалізації процесуальних прав учасників судового процесу.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з положеннями статті 122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Положеннями статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи думки учасників судового провадження, виходячи з об`єктивних обставин непереборної сили, що зумовлено введенням воєнного стану в Україні, зважаючи на активні бойові дії на адміністративно - територіальній одиниці місця розташування суду, а відтак, існуючу загрозу життю та небезпеку для здоров`я, що за таких обставин унеможливлює безпосередню участь учасників справи у судовому засіданні, з метою забезпечення безпеки та уникнення загрози життю учасників судового процесу, та, водночас, за відсутності наразі технічної можливості провести судове засідання за допомогою відеоконференцзв`язку з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», суд доходить висновку про можливість розгляду клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з використанням учасниками судового провадження власних технічних засобів.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, вважає, що зазначені прокурором ризики є недоведеними. Зазначила, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, просила запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не продовжувати, змінити найсуворіший запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - особисте зобов`язання або домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання та дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема статей 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до частини другої, третьої статті 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2022 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 травня 2022 року включно.

Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості підозри та недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та місця проживання, стійких соціальних зав`язків та джерела доходів, а тому може вчиняти корисливі злочини.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фруктове Мелітопольського району Запорізької області, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, з середньо-технічною освітою, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, за місцем реєстрації фактично не проживає, раніше судимий: 14 серпня 2014 року Харківським районним судом Харківської області за частиною другою статті 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 1 П «А» ЗУ «Про амністію» від 08 квітня 2014 року звільнений від відбуття покарання; 07 грудня 2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною першою статті 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. 28 лютого 2018 року Харківським відділом ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_5 до суду направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0002608 від 14 грудня 2017 року за частиною третьою статті 185 КК України.

Отже, судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, наявність яких була встановлена при обранні запобіжного заходу, передбачені п. п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, на даний час продовжують існувати, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас прокурором також доведено, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати під час судового розгляду, наразі не зменшилися, разом із тим, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені статтями 66, 67 КК України, не встановлено. Судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено, свідків, потерпілого не допитано, докази в повному обсязі не досліджено.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел отримання доходу, осіб на утриманні не має, не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, 28 лютого 2018 року Харківським відділом ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_5 до суду направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0002608 від 14 грудня 2017 року за частиною третьою статті 185 КК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що він вчинив корисливий злочин проти власності та завданий розмір матеріальної шкоди, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, в умовах воєнного стану, виходить з того, що ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які були підставою та були враховані при обранні стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на які посилається прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують на цей час існувати.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, заявлені стороною обвинувачення ризики наразі продовжують існувати та не зменшилися, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Стосовно запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло цілодобово або в певний період доби, суд виходить з того, що такі умови у період дії воєнного стану у разі виниклої загрози життю та/або здоров`ю в повній мірі не надають можливості уникнути існуючої небезпеки, зокрема пройти в укриття, внаслідок чого створюють обвинуваченому потенційно небезпечні умови, а також зважає на те, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації фактично не проживає.

Разом із тим, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, зокрема у вигляді особистого зобов`язання, зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігати спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а відтак жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд приймає доводи прокурора про те, що діючий на території України воєнний стан свідчить про існування додаткових ризиків та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

За приписами частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_5 розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України, судом враховані підстави, передбачені статтями 177, 178, 182 КПК України.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність залишення застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою у раніше визначеному розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 198 480 гривен, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставини кримінального правопорушення, а також буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Отже, виходячи з практики ЄСПЛ, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому розмір застави у сумі 198 480 гривен є достатнім.

Зі змісту частини четвертої - п`ятої статті 202 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти негайно, але не більше протягом одного робочого дня після внесення застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою; після отримання та перевірки документа, підтверджуючого факт внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що судове провадження не завершене, свідків, потерпілого, обвинуваченого не допитано, докази не досліджено, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідність продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 на 60 діб з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 - 178, 183, 194, 197, 199, 331, 369 - 372, 376, 392-395, частиною шостою статті 615 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 липня 2022 року включно.

Продовжити дію застави у розмірі 198 480 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з - під варти у зв`язку із внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разу внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області з встановленою ним періодичністю або за викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 на строк не більше 2 місяців.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Строк дії ухвали до 16 липня 2022 року.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1