Справа № 175/872/22
Провадження № 1-кп/175/33/22
Ухвала

Іменем України

05 вересня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретареві ОСОБА_4 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

а також представника потерпілого ОСОБА_8

(у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000216 відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з вищою освітою, працюючого заступником директора ТОВ «Європейські солодощі», маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

встановив:

22.04.2022 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт від 21.04.2022 року (з додатками) у вказаному вище кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 06.04.2022 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2022 року зазначений обвинувальний акт розподілено на суддю ОСОБА_1 , який своєю ухвалою від 05.05.2022 року призначив обвинувальний акт до розгляду у підготовчому засіданні 10.05.2022 року.

10.05.2022 року за клопотанням захисника обвинувальний акт призначено до колегіального розгляду.
У вказаний день і у подальшому підготовчі судові засідання відкладалися, останній раз на 10.00 годину 05.09.2022 року.
09.05.2022 року до канцелярії суду захисник ОСОБА_6 подав письмову скаргу в порядку ч.2 ст.303 КПК України. У скарзі захисник просить визнати протиправними та скасувати процесуальні рішення, а саме: постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_11 від 02.08.2021 року про залучення до провадження АТ «Українська залізниця» як потерпілого та його представника у кримінальному провадженні № 0000158 від 01.03.2019 року; постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_12 від 07.04.2022 року про залучення до провадження начальника відділу локальних нормативно-правових актів юридичної служби Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» як представника потерпілого

у кримінальному провадженні № 0000216 від 06.04.2022 року (а.с.п.28-32).
Того ж дня захисник ОСОБА_6 подав до канцелярії суду письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Клопотання обґрунтовує тим, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України прокурором не встановлено та в обвинувальному акті не зазначено ні формулювання обвинувачення, ні подію, ні дату/час, ні місце вчинення кримінального правопорушення, що перешкоджає розгляду справи, а винесене рішення буде вважатись незаконним, оскільки відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини та мотивів кримінального правопорушення, та інше. На його переконання обставини, зазначені в обвинувальному акті, свідчать про відсутність в діях його підзахисного будь-якого складу кримінального правопорушення, а всі перераховані грошові кошти, про які йдеться в обвинувальному акті, додатково стягнуто АТ «Українська залізниця» в Господарському порядку і відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення. Вказане свідчить, що жодної майнової шкоди від дій/бездіяльності ОСОБА_13 не зазнали та не могли зазнати а ні АТ «Українська залізниця», а ні Регіональна філія «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». Однак, обвинувачення зводиться не до присвоєння грошових коштів, що надійшли на рахунок ТОВ «Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш», а виключно щодо підписання додаткової угоди про зміну ціни договору, що свідчить про відсутність будь-якого складу договору (а.с.п.47-52).
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому просила призначити на його підставі судовий розгляд кримінального провадження. Заперечувала проти задоволення скарги і просила відмовити у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта.
Захисник і обвинувачений підтримали скаргу та клопотання, просили їх задовольнити.
Представник потерпілого погодився з позицією прокурора.
Дослідивши обвинувальний акт (з додатками), обсудивши скаргу і клопотання захисника, колегія суддів встановила наступне.

Частина перша статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

За приписом ч.3 ст.303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: п.5 - рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; п.6 - рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

З п.4 листа Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 убачається, що як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише 2 різновиди рішень: 1) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 2) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

У статтях 314-316 КПК України вказано, які рішення має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні та у ст.315 КПК України передбачено, які питання, пов`язані з підготовкою до судового засідання, повинен вирішити суд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки доводи, викладені у скарзі, повно, всебічно та об`єктивно можуть бути досліджені судом тільки під час безпосереднього судового розгляду і дослідження документів (доказів) у даному кримінальному провадженні, які на даній стадії не можуть бути досліджені та їм не може бути надана оцінка, то ця скарга не підлягає задоволенню.

Одночасно колегія суддів роз`яснює захиснику, що доводи, викладені у його скарзі, можуть бути зазначені суду на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на які він посилається у скарзі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За приписом пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з ч.1 ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема відносяться: 1) верховенство права, 2) законність, 13) забезпечення права на захист.
Право на захист забезпечується, у тому числі тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.3 ст.42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (підпункт «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі Конвенція).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення у справі «Камасінскі проти Австрії»). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
Виходячи з наведеного, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, окрім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті підлягає виклад також й формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.
З матеріалів судового провадження убачається, що обвинувальний акт складено без додержання зазначених вимог, оскільки в ньому викладені лише

фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені під час досудового розслідування та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але взагалі не містить формулювання обвинувачення.
Таким чином, пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст.20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акта та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що на думку захисника, з чим в цій частині погоджується колегія суддів, виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акта в цій частині вимогам ст.291 КПК України і про необхідність його повернення прокурору для усунення недоліку, який є істотним і перешкоджає призначенню судового розгляду по кримінальному провадженню, й сам по собі тягне застосування положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Питання з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України в іншій частині, які на думку захисника свідчать на користь повернення обвинувального акта, судом залишаються поза увагою, оскільки знаходяться поза межами ст.314 КПК України, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Під час досудового розслідування ОСОБА_14 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплив 13.05.2022 року.

Керуючись ст.ст.303, 314, 369 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Скаргу захисника ОСОБА_6 на процесуальні рішення слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про залучення АТ «Українська залізниця» як потерпілого у кримінальних провадженнях № 0000158 від 01.03.2019 року і № 0000216 від 06.04.2022 року, подану в порядку ч.2 ст.303 КПК України, залишити без задоволення.
Його ж клопотання про повернення обвинувального акта задовольнити частково.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000216 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської обласної прокуратури для усунення недоліків у розумний строк.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3