Cправа № 700/143/18
Провадження № 1-кп/700/107/22
"19" вересня 2022 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , потерпілого: ОСОБА_4 , представників потерпілого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_7 , обвинуваченого: ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України та ч.2 ст.286 КК України,
До Лисянського районного суду Черкаської області з Верховного Суду після касаційного розгляду надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.135 КК України та ч.2 ст.286 КК України для нового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представники просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Крім цього, до суду надійшло клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб, з подальшим утриманням в Черкаському слідчому ізоляторі.
У клопотанні прокурор вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі. Крім того, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки інкримінованого діяння, а також те, що докази його винуватості, зібрані під час досудового розслідування, на даний час не досліджені судом, дає достатньо підстав вважати, що в разі застосування до обвинуваченого міри запобіжного заходу, яка не пов`язана з позбавленням волі, обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків. Раніше ОСОБА_8 вже відбував покарання, був у місцях позбавлення волі, справа розглядається тривалий час, а тому альтернативи найсуворішому запобіжному заходу не існує.
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили відмовити у його застосуванні вказуючи на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, визначених законом для обрання найсуворішого запобіжного заходу, жодних перешкод для слідства обвинувачений не вчиняв, справа розглядається більше п`яти років і обвинувачений не чинив ні слідству ні суду жодних перешкод та не переховувався від суду.
Потерпілий та його представники підтримали клопотання прокурора та наполягали на його задоволенні.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2018 року відмовлено було у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 у даній справі запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, який не продовжувався.
До цього часу, протягом тривалого досудового слідства та судового розгляду обвинувачений виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, добровільно також прибув для відбуття покарання після набрання вироком суду законної сили.
При розгляді питання про необхідність обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру. Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
В судовому засіданні встановлено, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, стан його здоров`я, матеріальний стан, його спосіб життя, міцність соціальних зв`язків (одружений, має на вихованні малолітніх дітей), поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та тривалого судового розгляду, на теперішній час не вбачається вкрай необхідним застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, що відповідно до ч.4 ст.194 КПК України дає підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у цьому кримінальному провадженні застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, буде достатнім, оскільки наведені обставини не дозволяють стверджувати про наявність у поведінці і особі обвинуваченого того рівня суспільної небезпеки, який би виправдовував його тримання під вартою.
Крім того, слід врахувати п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України») згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору вказуючи, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема йде посилання на докази, що даною нормою не передбачено.
Обвинувачений підтримав клопотання адвоката.
Прокурор, потерпілий та його представники заперечували про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він відповідає вимогам КПК України.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Отже, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам саме ст. 291 КПК України. Будь-які інші претензії до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи, й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.
Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Розглядаючи наведені в клопотанні захисника доводи, суд зауважує, що прокурором при складанні обвинувального акту на підставі кримінального процесуального закону було використано його право сформулювати обвинувачення так, як він вважає за потрібне, зокрема перерахувати назву доказів. За таких обставин, підстав для повернення обвинувального акта немає.
Під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що відсутні перешкоди призначення судового розгляду, оскільки угоди у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні не укладались.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, немає.
Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Кримінальне провадження підсудне Лисянському районному суду Черкаської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32та 33 КПК України.
Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.
Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.
Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.
Цивільний позов поданий на стадії досудового слідства та надійшов до суду разом з обвинувальним актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Досудова доповідь надана органом пробації попередньому складу суду.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 314- 316 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта відмовити.
Підготовче провадження закінчити.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Лисянського районного суду Черкаської області у залі судових засідань на 20 вересня 2020 року о 12 годині 00 хвилин.
Викликати у судове засідання учасників судового розгляду та свідків.
Задовольнити частково клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора та суду в період часу з 23-00 до 06-00 годин кожної доби, окрім як з метою виконання обов`язків, покладених на нього цією ухвалою.;
- прибувати за кожною вимогою прокурора та суду;
- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками по справі;
- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк запобіжного заходу діє до 18 листопада 2022 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Попередити обвинуваченого, що у разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині обрання запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_1