Справа № 638/2702/22
Провадження № 1-кп/638/1050/22
УХВАЛА
Іменем України

14 квітня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання заступника начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000111 від 12.04.2022 про звільнення від кримінальної відповідальності за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Краснодон (нині м. Сорокине) Луганської області, який має середню освіту, одруженого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 111 КК України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000111 від 12.04.2022.

Відповідно до клопотання прокурора встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.
31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань по Заключному акту Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.
Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
27.04.2014 невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, в м. Луганську складені та проголошені «Декларація про суверенітет Луганської народної республіки» та «Акт про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки» з метою створення на території Луганської області нового державного утворення «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»). У вказаних документах задекларовано створення, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на території Луганської області народної, правової, демократичної та суверенної держави «Луганська народна республіка».
11.05.2014 шляхом проведення «референдуму» з питання підтримки «Акту про державну самостійність Луганської народної республіки» на території Луганської області затверджено утворення «ЛНР».
18.05.2014 представниками «ЛНР» прийнято так званий «Временный Основной Закон (Конституция) Луганской народной республики», що має ознаки нормативно-правового документу, але згідно із законодавством України є нікчемним. Вказаним документом встановлена так звана система органів влади «ЛНР» та їх повноваження.
Одним із основних завдань представників «ЛНР», координація дій яких здійснюється представниками органів влади та Збройних Сил Російської Федерації, є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
13.04.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.
Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.
До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, а також інші правоохоронні органи.
З квітня 2014 року по теперішній час представниками «ЛНР», що реалізують злочинний умисел представників влади Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації щодо досягнення завдань спрямованих на визнання легітимності діяльності «ЛНР» та влади її керівників, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір Збройним силам України, правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.
Як наслідок, під контролем представників «ЛНР» та окупаційної влади Російської Федерації опинилась частина території Луганської області, визначена постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування».
Чисельні злочини, вчинені представниками «ЛНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 за № 106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за № 1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за № 337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VIIІ.
Факт створення «ЛНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016. При цьому в Резолюції зазначено, що «ЛНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.
Згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» з 2014 року Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. Згідно з статтею 1 даного Закону тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль.
Таким чином, з квітня 2014 року по теперішній час агресія Російської Федерації, що розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, супроводжується підтримкою терористичної діяльності, на території окремих районів Луганської області, грубо порушує принципи та норми міжнародного права, зокрема шляхом: систематичного недодержання режиму припинення вогню та продовження обстрілів цивільних об`єктів та інфраструктури, що спричиняють численні жертви серед цивільного населення, військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; продовження практики протиправного затримання і утримання громадян України на тимчасово окупованих територіях, їх незаконного вивезення та утримання на території Російської Федерації; намагань поширити російське законодавство, у тому числі податкове, на території окремих районів Донецької та Луганської областей, висування незаконних вимог щодо перереєстрації підприємств та стягнення коштів на користь окупаційної адміністрації Російської Федерації в окремих районах Донецької та Луганської областей, запровадження російського рубля як єдиної валюти на території окремих районів Донецької та Луганської областей, свавільного застосування російських освітніх стандартів у навчальних закладах, запровадження на підприємствах в окремих районах Донецької та Луганської областей, «зовнішнього управління» та визнання незаконних ідентифікаційних документів та реєстраційних знаків транспортних засобів на території окремих районів Донецької та Луганської областей, організації та здійснення насильницьких зникнень, катувань, нелюдського поводження або покарання, позасудових страт стосовно цивільного населення, українських військовослужбовців та заручників.
Приблизно наприкінці листопада 2021 року, точної дати та часу встановити в ході досудового розслідування не виявилося за можливе, на номер мобільного телефону громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за адресою фактичного проживання у АДРЕСА_2 ), за допомогою месенджеру «Телеграм» зателефонувала особа на ім`я « ОСОБА_6 » (стосовно якого розслідується кримінальне провадження), яка під час спілкування повідомила, що є співробітником ФСБ РФ та запропонувала ОСОБА_4 допомагати в проведенні розвідувально-підривної діяльності на шкоду Україні. На вказану пропозицію представника ФСБ РФ на ім`я « ОСОБА_6 », ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що передача інформації розвідувального характеру представнику іноземної держави може завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, надав свою добровільну згоду на співробітництво.
В подальшому, на початку січня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Харків Харківської області (за адресою фактичного проживання), за допомогою месенджеру «Телеграм» отримав завдання представника ФСБ РФ на ім`я « ОСОБА_6 » про збір інформації стосовно діяльності співробітників Державної прикордонної служби України на КПП «Мілове» Луганської області.
Проте, ОСОБА_4 ніяких дій не вчинив та 15 березня 2022 року добровільно заявив органам державної влади (надав відповідну заяву до Головного Управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях) про свій зв`язок з представниками спецслужб Російської Федерації.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, після чого був продовжений ще на 30 діб.

Згідно із ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено ст. 55 Конституції України та гарантовано ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд).

У зв`язку з веденням военного стану на території України, з урахуванням ст. 3 Конституції України, з метою забезпечення життя, здоров`я та безпеки відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, данне клопотання розглядається дистанційно.

Судом встановлено, що 15 березня 2022 року старшим слідчим 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_7 за погодженням з процесуальним керівником начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_8 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 111 КК України, тобто у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання допомоги представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України.
16.03.2022 постановою керівника Луганської обласної прокуратури в порядку ст. 615 КПК України до підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб із можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Факт, викладений у клопотанні прокурора, підтверджується наступними доказами: показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що мав контакт зі співробітником ФСБ РФ на ім`я « ОСОБА_6 » та який надав йому завдання щодо збору інформації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Однак ОСОБА_4 свою згоду на виконання завдання не надав; протоколом огляду мобільних телефонів від 15.03.2022, відповідно до якого наявні повідомлення у месенджері «Телеграм» від представника ФСБ РФ на ім`я « ОСОБА_6 » щодо поставленого завдання. На вказані повідомлення ОСОБА_4 не відповідав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 на обліках психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор вказує на те, що 15 березня 2022 року ОСОБА_4 добровільно звернувся з заявою до 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях щодо свого зв`язку з представником іноземної організації. Вказані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_4 від 15.03.2022.

Прокурор у кримінальному провадженні заступник начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вказаних обставин.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора.

Враховуючи, що ОСОБА_4 добровільно заявив до 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях про свій зв`язок із представником іноземної держави та на виконання злочинного завдання ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ним та про отримане завдання, наявні підстави, передбачені ч. 3 ст. 111 КК України для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 111 КК України звільняється від кримінальної відповідальності громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 111 КК України не заперечує, про що надав заяву.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 44, ч. 3 ст. 111 КК України, ст. ст. 284-288, 369-376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 111 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000111 від 12.04.2022 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 0000111 від 12.04.2022 - звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 111 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати, звільнити останнього з-під варти негайно.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2022 за № 0000111 стосовно ОСОБА_4 закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та підозрюваному.

Суддя