Справа № 606/1593/21
УХВАЛА

22 серпня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при проведенні у приміщенні суду в м. Тернополі судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 21 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310КК України
за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
На розгляді в Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 21 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310КК України.
22 серпня 2022 року прокурором в судовому засіданні подано укладену 22 серпня 2022 року угоду про визнання винуватості, укладеної між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 310 КК України. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 , а саме за ч.2 ст. 310 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. Покласти обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України. В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст.473КПКУкраїни та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити вказану угоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що Угода укладена добровільно. Укладення Угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Визнав вину у вчиненні злочину, в якому обвинувачується.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам підзахисного, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, наслідки укладення та затвердження угоди визначені ч. 2ст. 473 КПК України зрозумілі, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Зміст угоди регламентований ст. 472 КПК України.

Так, зокрема в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обовязки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Так, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства;існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобовязань;умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні фактичні підстави для визнання винуватості, крім того, це суперечитиме завданням кримінального провадження, а тому суд відмовляє в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , та продовжує розгляд кримінального провадження в загальному порядку.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 468, 469, 472, 474 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В затвердженні Угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 21 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310КК України, - відмовити.

Розгляд кримінального провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1