У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2022 Справа №607/8368/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 ,погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000097 від 15 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинна Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, неодруженого, не депутата, солдата роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 16 липня 2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчою групою у складі слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління та СВ ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000097 від 15 травня 2022 року, про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 травня 2022 року приблизно о 5 годині, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР), а також вимог, які наведені у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30.06.1993), із змінами та доповненнями, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , та із пасажирами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рухався проїзною частиною автомобільної дороги С200810 «Глинна Медова Будилів» зі сторони с. Глинна у бік с. Будилів Козівської територіальної громади Тернопільського району.

Під час руху водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 , внаслідок алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) ПДР.

Унаслідок цього і в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та виконання їх вимог) та 12.1 ПДР, водій ОСОБА_5 , під час проїзду ділянки вказаної автодороги, що на початку вулиці Шевченка у с. Медова Козівської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, не обрав в установлених межах таку безпечну швидкість транспортного засобу із врахуванням дорожньої обстановки, не застосував такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив занос керованого автомобіля «MITSUBISHI Lancer», його виїзд за межі проїзної частини вліво та перекидання.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MITSUBISHI Lancer» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці ДТП.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 15 травня 2022 року, внесені відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затриманий старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України.

Визнання підозрюваним ОСОБА_5 своєї вини та його зізнавальних показань, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

17 травня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, із строком дії до 23 год. 59 хв. 11 липня 2022 року.

23 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду задоволено клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , та підозрюваному ОСОБА_5 визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 16 липня 2022 року.

Однак, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести та завершити ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Встановлено, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, з поміж інших доказів, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які допитані слідчими у ході досудового розслідування.

За таких обставин, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, шляхом схиляння до дачі ними у суді завідомо неправдивих показань або відмови від дачі показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

З врахуванням вищенаведеного, враховуючи те, що ризики, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку із цим є необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , а відтак, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 з приводу задоволення клопотання заперечив та вказав, що розмір застави, встановлений в ухвалі слідчого судді від 23.06.2022, є занадто великий та непосильний, а тому, просить в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу відмовити, врахувати особу підозрюваного, його майновий стан та зменшити встановлений слідчим суддею надмірний розмір застави ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 , який брав участь у судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції, підтримав доводи захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою у складі слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління та СВ ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000097 від 15 травня 2022 року, про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

15.05.2022 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

17 травня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, із строком дії до 23 год. 59 хв. 11 липня 2022 року.

23 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду задоволено клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , та підозрюваному ОСОБА_5 визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.05.2022 з додатками, яким, окрім загальних характеристик дороги та її стану, зафіксовано сліди ДТП, у тому числі сліди юзу автомобіля «MITSUBISHI Lancer», які починаються на проїзній частині та надалі виходять за її межі вліво, і які свідчать про виникнення заносу вказаного транспортного засобу; показаннями свідка ОСОБА_9 , згідно яких, 15.05.2022 о 5 годині, він був пасажиром автомобіля «MITSUBISHI Lancer», під керуванням ОСОБА_16 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час руху він знаходився на передньому пасажирському сидінні, а на задніх сидіннях, зліва-направо: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . У вказаний час, вони виїхали з польової дороги на автодорогу сполученням «Глинна Медова Будилів», на якій повернули праворуч та продовжили рух у бік с. Медова. Водій ОСОБА_21 одразу почав набирати швидкість керованим автомобілем, на що усі пасажири робили йому зауваження, на які він не реагував. Під час такого руху вони в`їхали у село Медова, де на ділянці дороги з ухилом на спуск, водій ОСОБА_21 , унаслідок перевищення швидкості, втратив контроль над автомобілем та його почало заносити. У некерованому стані автомобіль виїхав за межі проїзної частини, де перекинувся. Жодних перешкод для руху на проїзній частині на час ДТП не було; показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які за змістом є аналогічними до показань свідка ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що 15.05.2022 у ранковий час, проїжджаючи через село Медова Тернопільського району, побачив наслідки ДТП, зокрема пошкоджений автомобіль «MITSUBISHI Lancer», що знаходився за межами проїзної частини у кюветі. Поряд з автомобілем перебувало п`ятеро осіб три хлопці та дві дівчини (одна з яких була непритомною та згодом було констатовано її смерть). Один з хлопців, який серед інших був найбільш травмований (мав рани на обличчі та ймовірно, перелом руки) назвався ОСОБА_22 та повідомив, що на час ДТП був за кермом автомобіля. Його нечітка мова та запах алкоголю з роту свідчили про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Пасажирка автомобіля, яка вижила у цій ДТП, повідомила, що під час руху неодноразово говорила водію, щоб той не «гнав» та зменшив швидкість, однак той не реагував; протоколами слідчих експериментів, проведених з участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , під час яких останні відтворили відомі їм обставини дорожньо-транспортної пригоди; висновком експерта від 16.06.2022 № 252 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , згідно якого смерть останньої настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа, просторими крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку; висновком експерта від 24.05.2022 № 431 за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно якого, при дослідженні взірця крові ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,41 ‰ (проміллє); висновком експерта від 24.06.2022 № СЕ-19/120-22/4910-ІТ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, згідно якого, виявлені під час огляду технічні несправності (невідповідності) фар головного світла, стану коліс та шин автомобіля «MITSUBISHI Lancer» носять аварійний характер та могли бути утворені в ході ДТП, під час дії динамічного зусилля. Робоча гальмова система та система рульового керування перебувають у працездатному стані та вимогам ПДР відповідають; речовим доказом, зокрема автомобілем «MITSUBISHI Lancer», р.н. НОМЕР_1 , із слідами ДТП; іншими матеріалами кримінального провадження.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 286-1 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а саме, лише посилання на оскарження повідомлення про підозру не свідчить про її необґрунтованість.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду від 17.05.2022 про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати й надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_5 під вартою.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали при застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вважав, що існують ризики, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на свідків.
Так, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти, що в силу вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, з поміж інших доказів, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які допитані слідчими у ході досудового розслідування. За таких обставин, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , шляхом схиляння до дачі ними у суді завідомо неправдивих показань або відмови від дачі показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено. Так, підозрюваним та його захисником не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що у підозрюваного слабкі соціальні зв`язки, оскільки ОСОБА_5 неодружений та жодні особи на його утриманні не перебувають, а також, відсутність доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО. Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Також, слідчий суддя бере до уваги, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 16 липня 2022 року.

В даний час у кримінальному провадженні необхідно провести та завершити ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, а саме: завершити проведення судово-медичних експертиз щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих пасажирами автомобіля «MITSUBISHI Lancer» ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 ; завершити проведення судової транспортно-трасологічної експертизи; отримати з ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області матеріали виконання доручення слідчого (в порядку ст. 40 КПК України) щодо допиту як свідків працівників ЕМД, які 15.05.2022 виїжджали на місце ДТП; провести судову автотехнічну експертизу з метою встановлення відповідності дій водія технічним вимогам та причини настання даної ДТП з технічної точки зору; виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України.

Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 може бути продовжений в межах досудового розслідування на запропонований прокурором строк. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
Крім цього, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). У свою чергу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Отже, застава (як альтернатива триманню під вартою) є складовою запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтованість її розміру (як еквіваленту триманню під вартою) підлягає перевірці щоразу при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Так, ухвалою слідчого судді від 23.06.2022 ОСОБА_5 визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 , його матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави.
При цьому, такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також, слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак, дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000097 від 15 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слід задовольнити та продовжити на 10 (десять) днів строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, до 15 липня 2022 року, включно, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень), відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2022 року.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000097 від 15 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити на 10 (десять) днів строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень), відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2022 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 15 липня 2022 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 07 липня 2022 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1