Справа № 755/4660/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000671 від 15 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, з середньою освітою, не одружений, громадянин України, раніше судимий: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільнений 01 лютого 2013 року по відбуттю строку покарання; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року за ч. 2 ст. 185 до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18 листопада 2016 року по відбуттю строку покарання , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
15 лютого 2022 року приблизно о 15 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 4 поруч з ТЦ «Комод», помітив велосипед марки Raleigh, гібрид чорно-сірого кольору, який був замкнутий велосипедним тросом до металевого поручня біля пандуса навпроти центрального входу до ТЦ «Комод». Оскільки ОСОБА_3 не мав постійного джерела прибутку, в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, велосипеда марки Raleigh, гібрид чорно-сірого кольору, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до велосипеда, побачив, що замок на тросі не до кінця закритий і його легко можна відчинити, від`єднав трос. Продовжуючи свої протиправні дії, надалі керуючись виниклим умислом, ОСОБА_3 сів на велосипед та поїхав в бік житлового масиву «Воскресенка», таким чином викравши велосипед марки Raleigh, гібрид чорно-сірого кольору, вартістю 1500 гривень, який належить ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власну користь, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 1500 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочину. Пояснив, що 15 лютого 2022 року приблизно о 15 год 00 хв проходив по вул. Шептицького, 4 поруч з ТЦ «Комод», де побачив велосипед та вирішив, що вкрасти його буде легко, що і зробив. Після цього здав його в ломбард за 1500 гривень. Шкоду завдану потерпілому відшкодував, оскільки повністю повернув вартість велосипеду. Вказав, що підробляє на ринку, заробляє мало, але на життя вистачає. Дружина не працює, тому що доглядає за матір`ю-інвалідом. Усвідомлює, що вчинив злочин і дуже в цьому розкаюється, висновки зробив, обіцяв, що більше не вчинятиме кримінальні правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що обвинувачений відшкодував шкоду у повному обсязі, претензій до нього не має. При визначенні міри покарання обвинуваченому повністю поклався на розсуд суду.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 , у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК У країни, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Київ, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, думку державного обвинувача і потерпілого, особу винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений хоч і неофіційно, але працює, відшкодував завдану шкоду, намагається вести законослухняний спосіб життя,а також врахувавши думку державного обвинувача, котрий просив застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1