Справа №463/3471/22
Провадження №1-кс/463/2348/22
У Х В А Л А

26 травня 2022 року Личаківського районного суду м. Львова

слідчий суддя ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

скаржника - ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження кримінального провадження № 0000386 від 18.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , про закриття кримінального провадження, від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000386 від 18.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 18.08.2021. Постановою старшого слідчого ОСОБА_6 від 28.02.2022 вказане кримінальне провадження було закрито. Окрім цього вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

В судовому засіданні скаржник та його адвокат скаргу підтримли з підстав наведених у ній, просили таку задовольнити.

Прокурор в скарзі просив відмовити за безпідставністю.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення скаржника, адвоката ОСОБА_5 , доводи прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000386 від 18.08.2021, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 перебувало кримінальне провадження № 0000386 від 18.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 від 28.02.2022 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так старшим слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000386 від 18.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України. Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 29.09.2021, якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові невідкладно, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 10.08.2021, відповідно до якої встановлено, що слідчі СВ Личаківського РУП ГУНП у Львівській області та прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова, штучно створили докази його винуватості у вчиненні тяжкого злочину, у ході вчинення процесуальних дій в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000947 від 27.02.2020.

10.11.2021 прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про об`єднання кримінальних проваджень № 0000386 та №0000506, якому присвоєно № 0000386 від 18.08.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Старшим слідчим ТУ ДБР, допитаний як свідок ОСОБА_4 , який повністю підтримав обставини, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Окрім цього слідчим ТУ ДБР допитана як свідок слідча ОСОБА_8 . Згідно її показів встановлено, що в період часу з січня 2021 по 30.07.2021 перебувала на посаді старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області.

Під час перебування на вказаній посаді, 14.04.2021 їй було доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000947 від 27.02.2020, за ознаками вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме після повернення обвинувального акту суддею Галицького районного суду м. Львова згідно ст. 314 КПК України. Попереднім слідчим, який оголошував про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні та складав і підписував обвинувальний акт був старший слідчий Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 .

Варто зазначити, що як вбачається з ухвали винесеної суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 01.02.2021, прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова під час підготовчого засідання самостійно ініціював повернення обвинувального акту, оскільки як стало відомо під час підготовчого судового засідання, що ОСОБА_4 є депутатом місцевої ради, а відносно таких осіб здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

Процесуальним керівником Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_11 було надано усні вказівки, а саме перевірити інформацію щодо того, чи перебував на момент вчинення ОСОБА_4 , або перебуває на даний час депутатом, при цьому провести огляд речових доказів, які були вилучені 31.03.2020 в ході обшуку за місцем проживання останнього.

Таким чином, у відповідності до ст. 93 КПК України слідчого до Надвірнянської районної ради та Центральної виборчої комісії скеровано запит, про те, чи перебував станом на 27.02.2020 та чи перебуває на даний час депутатом ОСОБА_4 . Згідно отриманих відповідей, було встановлено, що ОСОБА_4 станом на 27.02.2020, тобто на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у статусі депутат Надвірнянської районної ради, однак з березня 2020 року, після чергових виборів депутатів до сільських та міських рад ОСОБА_4 втратив статус депутат, оскільки не подавав своєї кандидатури.

Як встановлено слідством, ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у статусі депутата. Відтак проект повідомлення про підозру у вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, був підготовлений від імені керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 , оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст.481 КК України повідомлення про підозру депутату місцевої ради, селищному, міському голові здійснюється генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Та при проведенні слідчих дій встановлено, що на момент вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру він не є депутатом. Враховуючи наведене слідчою ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Галицької окружної прокуратуру м. Львові ОСОБА_11 . Козловському було вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України у загальному порядку, тобто у відповідності до ст. 278 КПК України.

Слідча ОСОБА_8 , також зазначила зазначила, що в ході досудового слідства підозрюваному ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У задоволенні даного клопотання слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова було відмовлено. В кінці квітня на початку червня 2021 року обвинувальний акт у відповідності до ст. 291 КПК України, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, скерований у Галицький районний суд м. Львова для розгляду по суті.

Окрім цього слідчим ТУ ДБР допитаний як свідок ОСОБА_11 надав аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_8 та додатково повідомив, що ним здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000947 від 27.02.2020, за ознаками вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Досудове розслідування здійснювалося Галицьким ВП ГУНП у Львівській області. Попереднім слідчим, який оголошував про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні та складав і підписував обвинувальний акт був старший слідчий Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , а в подальшому, після повернення судом обвинувального акта, старшим слідчим у кримінальному провадженні була слідчий ОСОБА_8 .

Після повернення обвинувального акту судом, досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено та матеріали досудового розслідування були скеровані у слідчий відділ Галицького ВП ГУНП у Львівській області.

Слідчою ОСОБА_8 було проведено огляд речових доказів, серед яких знаходився пістолет з маркуванням «ПСШ 790» та 11 (одинадцять) патронів. Після огляду згідно ст. 242 КПК України було призначено балістичну експертизу по вказаному пістолету та патронах. Згідно висновків експерта зазначений пістолет є вогнепальною зброєю і призначений для стрільби, а патрони є полімерним (гумовим) снарядом травматичної (несмертельної) дії, які відносяться до категорії бойових припасів вогнепальної зброї.

Враховуючи на наявність висновку експерта про те, що вказаний пістолет являється вогнепальною зброєю, слідчими Галицького ВП було прийнято рішення про внесення відомостей до ЄРД за ч. 1 ст. 263 КК України. Після цього, було прийнято рішення про об`єднання матеріалів кримінального провадження №0000947 від 27.02.2020, за ознаками вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України із кримінальним провадженням за ч. 1 ст. 263 КК України, якому було присвоєно номер №0000947.

У ході проведених слідчих дій та на підставі отриманої інформації в порядку ст.93 КПК України, було встановлено, що ОСОБА_4 на момент вручення повідомлення про підозру не являвся депутатом, і що повідомлення про підозру вручається депутатам виключно в тому випадку, коли особа на момент вручення є депутатом. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України було вручене у загальному порядку, тобто у відповідності до ст. 278 КПК України.

Вказане повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України було підписано слідчим ОСОБА_8 , погоджене ним та у подальшому вручено ОСОБА_4 . Крім цього, було подане до суду клопотання за підписом слідчого ОСОБА_8 , погоджене ним, про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. У задоволенні даного клопотання слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_13 було відмовлено. В кінці квітня на початку червня 2021 року обвинувальний акт у відповідності до ст. 291 КПК України, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, скерований у Галицький районний суд м. Львова для розгляду по суті.

Окрім цього додатково повідомив, що строки досудового розслідування порушені не були. Крім цього, після повернення обвинувального акту строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжувався до 3-х місяців, на підставі постанови керівника місцевої прокуратури. Варто зазначити, що стороною захисту не було внесено жодних заперечень керівнику місцевої прокуратури при прийнятті рішення про продовження строку досудового розслідування.

Проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків. Натомість у доводах ОСОБА_4 викладені факти неефективного розслідування та штучно створених доказів його винуватості у вчиненні тяжкого злочину, у ході вчинення процесуальних дій в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000947 від 27.02.2020 слідчими СВ Личаківського РУП ГУНП у Львівській області та прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова у кримінальному провадженні не знайшли свого підвердження. В такому випадку у КПК України передбачена належна правова процедура усунення слідчого від розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 8 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в тому числі у випадку неефективного досудового розслідування.

Окрім цього основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно вимог ст. 40 КПК України, слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність слідчого є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Реалізація відповідної засади кримінального провадження забезпечується, зокрема, положеннями ч. 3 ст. 95 КПК України, згідно якої ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, за вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Суд погоджується із висновком слідчого, що ОСОБА_4 у своїй скарзі не вказує про те, що він звертався до органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000386 із клопотаннями, які спрямовані на реалізацію прав, якими він володіє, чи скаргами до слідчого судді на дії чи бездіяльність, які, за його позицією, допустив слідчий ДБР, а відтак відсутні порушення з боку слідчого в цій частині. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження останній звертався із заявами про визнання його потерпилим та в таких йому відмовлено вмотивованими постановами слідчого.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000386 від 18.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 28.02.2022 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження кримінального провадження № 0000386 від 18.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України - відмовити.
Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1