Провадження № 1-кп/638/847/22
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001508 від 16.09.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 07.09.2021, близько 13 год. 00 хв. знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , у тамбурі під`їзду № 4, на 9 поверсі, де розташовані квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

В подальшому у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_4 , виник умисел направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_4 , яка у той час знаходилась у тамбурі та діючи умисно, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, наніс один удар правою рукою, стиснутою у кулак по передпліччю лівою руки ОСОБА_4 . Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1006-2021 від 10.09.2021 року, тілесні ушкодження у вигляді синця на розгинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Потерпілою ОСОБА_4 надано суду заяву, якою вона просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності. На призначення покарання покладається на рішення суду в повному обсязі. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 не має. Цивільний позов не заявлявся та заявлятися не буде.
Обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , складено та подано до суду заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому інкримінованому йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та заяви обвинуваченого та потерпілого, в яких вони вказали, що не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції потерпілого та обвинуваченого, з урахуванням відсутності заяв та клопотання від інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 України, як умисне легке тілесне ушкодження.
У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який не працює, раніше не судимий, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції статті.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 49 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 833 гривні 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня отримання його копії через суд першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ: ОСОБА_1