Номер провадження:1-кп/521/587/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000779 від 25.06.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спаське Одеської області, Татарбунарського району, с. Спаське, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого комірником в торговельній мережі «Розетка», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх доньок 2013, 2017, року народження та неповнолітнього сина 2005 року народження та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сейдлер Шамкірського р-ну, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2016, 2020 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (оренда житла), раніше не судимого,
обвинувачених кожного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 25.06.2020 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , обвинувачених кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не прибув в попередні судові засідання та не повідомив суд про причини неявки, отже на даний час існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а інші запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважав його необґрунтованим. Окремо пояснив, що його підзахисний не з`явився до суду через виклик у військовий комісаріат (про що свідчить копія повістки). Захисник зазначив, що ОСОБА_5 не вчиняв умисних дій щодо переховування від суду та сумлінно ставиться до своїх обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, вказаний злочин належать до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк до семи років із конфіскацією майна.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в обвинувальному акті та доданих матеріалів, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що останній готовий надавати покази, має постійне та зареєстроване місце проживання, працює, раніше не судимий, запевнив суд, що усвідомив усі наслідки, які настануть в подальшому, а відтак відсутні будь-які підстави вважати, що він може вчинити новий злочин або продовжити злочинну діяльність.
Вищезазначене спростовує посилання прокурора у своєму клопотання на те, що у обвинуваченого відсутні соціальні зв`язки та працевлаштування. Жодних переконливих доказів, які б спростовували позицію захисту та свідчили б про те, що останній буде переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності матеріали клопотання не містять та прокурором не доведені.

Щодо існування ризику п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України суд погоджується з прокурором, оскільки на даний час свідків по даному кримінальному провадженню ще не допитано, тому ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину поєднаному із застосуванням насильства, при цьому обвинувачений обізнаний про те, хто саме є свідками. Водночас, суд зазначає, що неприбуття у судове засідання обвинуваченого без поважних причин є перешкоджанням кримінальному провадженню (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК), адже це унеможливлює здійснення судового розгляду та призводить до відкладення судових засідань і як наслідок до невиправданого затягування судового провадження.
Ураховуючи це, суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.
Отже, застосування найсуворішого запобіжного заходу повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим.
Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку останнього.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
Суд приходить до переконання про можливість застосування в рамках даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що забезпечить право обвинуваченого на працю, належний рівень життя та відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами національного законодавства.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня не відлучатись за межі постійного місця проживання, окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;
4) утримуватись від спілкування з обвинуваченими, потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Відділення поліції №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали суду становить два місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 09.08.2022 року. Ухвала суду припиняє свою дію 09.10.2022 року.
Ухвала суду оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1