УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі за заходами відеоконференцзв`язку за засобом відеофіксації підготовче судове засідання за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2 КК України,

У С Т А Н О В И В:

04 квітня 2022 року з Волинської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_5 , яка обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2 КК України.
Ухвалою суду від 05.10.2022 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
У судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити справу до розгляду, а також звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої. Мотивував своє клопотання наявністю ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема обґрунтованим обвинуваченням, тяжкістю покарання за інкриміновані правопорушення, можливістю безперешкодного перетину державного кордону України, переховування від суду, знищенням доказів, впливом на потерпілого та свідків, продовженням своєї протиправної поведінки, направленої на підтримання ідеї військово-політичного керівництва російської федерації, у зв`язку з можливістю доступу до комп`ютерної техніки, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Всі ці ризики на теперішній момент наявні, в зв`язку з чим незастосування вказаного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченої. Крім того, посилаючись на вимоги ч.5 ст.176 КПК України, зазначив, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями в тому числі 109 114-1 КК України.
Захисники ОСОБА_4 , яку підтримала підзахисна ОСОБА_5 , заперечень щодо призначення справи до розгляду не мали, щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на те що, обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності, все своє життя пропрацювала на керівних посадах, за що неодноразово заохочувалась, характеризується позитивно, пенсійного віку, має сім`ю та постійне місце проживання, вже на момент затримання перенесла гіпертонічний криз та потребує постійного медичного нагляду. При цьому, у обвинуваченої відсутні наміри ховатися від суду та впливати на свідків, вона визнала свою провину в ході досудового слідства, а стороною обвинувачення вже зібрані докази по справі. Виходячи з наведеного просили у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Заслухавши думку учасників по справі, суд приходить до наступного.
Підстав для закриття кримінального провадження або його призупинення не вбачається. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області.
Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження має проводитися у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.
Згідно із ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Враховуючи практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями даних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів одночасно визнається неправильним «автоматичне» продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.
За висновком КСУ продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість.
При цьому, питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, чи зміни або скасування запобіжного заходу за клопотаннями учасників судового провадження може бути розглянуто судом тільки у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.3 ст.315 КПК України.
Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.
Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Водночас необхідно врахувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.
Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України.
Згідно ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави, не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України. Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 цієї статті.
ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, пенсійного віку, неодноразово заохочувалась під час трудової діяльності, одружена, має постійне місце проживання, за даними слідчого ізолятору характеризується посередньо, потребує контролю за своєю поведінкою, з власної ініціативи намагається бути суспільно корисною. Разом з тим, обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з розповсюдженням матеріалів із публічними закликами до захоплення державної влади; вчиненні умисних дій, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності; поширенні матеріалів, у яких міститься виправдування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, за які передбачено покарання у тому числі у вигляді позбавлення волі.
Окрім даних, що характеризують обвинувачених, суд враховує, ті обставини, що по справі ще не розпочато судове слідство, не залучені докази, не допитані потерпілий та свідки обвинувачення, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку обвинуваченої.
Крім того, бере до уваги, що обвинувачена може продовжити свою протиправну поведінку, направлену на підтримання ідеї військово-політичного керівництва російської федерації, у зв`язку з можливістю доступу до комп`ютерної техніки.

Обираючи обвинуваченій запобіжний захід тримання під вартою, суд враховує обґрунтованість обвинувачення, процесуальні вимоги закону ч.5 ст.176 КПК України та ряд наявних ризиків незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити речі, які на момент прийняття судом рішення не залучені до матеріалів кримінального провадження і мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від слідства, оскільки тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачуються, може негативно вплинути на хід подальшого судового розгляду.
Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з ставленням обвинуваченої, направленим на підтримання ідеї військово-політичного керівництва російської федерації в період воєнного стану в Україні та активних бойових дій.
Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доказів які б спростовували вищевказані ризики та надавали можливість обрати обвинуваченим більш м`які запобіжні заходи суду не надано.

Отже, виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту та обвинуваченої на стан здоров`я та необхідність медичного догляду не містять доказів неможливості перебувати ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі. Навпаки, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена, перебуваючи під вартою під час досудового слідства, проходила медичне обстеження, лікування та отримувала і отримує медичну допомогу.

Вимоги ч.4 ст.183 КПК України наголошують на тому, що під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.
Отже, суд, враховуючи наведені процесуальні вимоги та обґрунтованість підозри у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі проти основ національної безпеки України, приходить до висновку розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначати.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 314-316, 331 КПК України, Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:
Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області о 11-30 годин 03 листопада 2022 року.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника та обвинувачену.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 24 грудня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» та обвинуваченій.
На ухвалу, в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_6