Єдиний унікальний № 946/5654/22
Провадження № 1-кп/946/547/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

22 вересня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000640, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 такої, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.25.06.2022 під час дії на території України воєнного стану близько 17:30 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом вільного доступу з лавочки, що розташована біля будинку №12-а по вул. Гагаріна в м. Ізмаїл Одеської області, таємно викрала мобільний телефон марки «ZTE Blade A71» моделі «А7030» 3 Гб / 64 Гб, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 сірого кольору вартістю 3 533,33, який знаходився в чохлі книжці зеленого кольору та з сім-картою оператора «Лайфселл», що матеріальної цінності не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерплому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
…

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,
карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Відомості про укладену угоду
4.18.08.2022 під час досудового розслідування за наданою згідно абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 між прокурором ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисниці ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

5.Згідно вказаної угоди, обвинувачена ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченої беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 за ч. 4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років, та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК.

Мотиви суду та положення закону, якими суд керувався
6.Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затверджені угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

7.За змістом п. 2 ч. 1 ст. 468, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

8.Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

9.У даному кримінальному провадженні бере участь потерпілий ОСОБА_6 , який під час досудового розслідування надав письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості з підозрюваною ОСОБА_3 . Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 підтвердив надання ним письмової згоди на укладання прокурором угоди про визнання винуватості з підозрюваною ОСОБА_3 , також повідомив, що йому була відшкодована шкода шляхом повернення майна.

10.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повністю погодившись з обставинами його вчинення, викладеними в обвинувальному акті, та пояснила, що в червні 2022 року вона по вул. Гагаріна у м. Ізмаїл з лавочки таємно викрала мобільний телефон, витягнула з нього сім-карту та викинула її, встановила свою сім-карту та користувалася ним допоки до неї не звернулися поліцейські, яким вона телефон видала.

11.Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, яке згідно ст. 12 КК є тяжким злочином. Судом також встановлено, що санкцією ч. 4 ст. 185 КК передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

12.При цьому судом установлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені їй п. 1 ч. 4 ст.474 КПК, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

13.У судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

14.Також судом установлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК і КК, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

15.Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаялася в його вчиненні, активно сприяла його розкриттю та добровільно відшкодувала завдану шкоду, а також те, що у неї відсутні обставини, що обтяжують її покарання, у зв`язку з чим суд вважає за доцільним визначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі та зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

16.Крім того, в силу ст. 76 КК на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені частиною першою цієї статті, як обов`язкові, покладати інші обов`язки суд вважає недоцільним.

17.Обвинувачена ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженої нею та прокурором міри та виду покарання, а також з іншими заходами, які будуть застосовані до неї при затвердженні угоди судом.

18.Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

19.Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 про визнання винуватості, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання та звільнення від його відбування.

Мотиви ухвалення інших рішень при ухваленні вироку
20.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.08.2022 відносно неї був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03.10.2022.

21.Питання та долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч.4 ст. 174, ч. 9 ст.100 КПК.

22.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченої ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-22/11210-ТВ від 18.07.2022 у сумі 566,34 грн.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК, суд

ухвалив:
1.Затвердити угоду, укладену 18 серпня 2022 року за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 між прокурором ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисниці ОСОБА_5 , про визнання винуватості.

2. ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

3.Згідно ст. 75 КК та досягнутої сторонами узгодженості звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

4.В силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

5.В силу ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22 вересня 2022 року.

6.Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 21:00 до 06:00 години, що застосований ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.08.2022, продовжити до набрання вироком законної сили на тих самих умовах та з тими ж обов`язками, що визначені у зазначеній ухвалі.

7.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2022 арешт та мобільний телефон «ZTE Blade A71», який добровільно видала ОСОБА_3 , вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 , поновивши його право розпорядження цим майном.

8.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 566,34 грн (п`ятсот шістдесят шість гривень 34 копійки).

9.Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

11.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

12.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1