Справа №:755/8960/17
Провадження №: 1-кс/755/667/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2022 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006938 та додані до нього матеріали,
за участю сторін кримінального провадження:
власника майна ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
До Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006938.
Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що Дніпровським УП ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006938 від 19.05.2017 року, за наслідками звернення ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме вчинення шахрайських дій відносно належного йому на праві власності об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , поєднаних з привласненням майна, зловживаючи службовим становищем посадовими особами ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" (ЄДРПОУ №40696815), чим (на момент вчинення кримінального правопорушення) було спричинено настання тяжких наслідків для ОСОБА_4 .
Разом з заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_4 також звернувся до органу досудового розслідування з проханням (клопотанням) про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження - вжиття невідкладних дій органом слідства щодо подання слідчому судді клопотання про накладення арешту на майно, що є власністю заявника (потерпілого) та є предметом злочинних посягань з боку посадових осіб ТОВ "ФК "Днiпрофінансгруп" (ЄДРПОУ №40696815), та інших осіб, сприяючих вказаній юридичній особі в протиправному заволодінні вищезазначеною нерухомістю (жилою квартирою загальною площею 129,3 кв.м, де мешкає ОСОБА_4 з родиною) за адресою: АДРЕСА_2 , належної на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В подальшому, за наслідками вказаного вище звернення ОСОБА_4 , слідчi CB Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за погодженням з прокурорами Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в рiзнi перiоди (на червень 2017 та на червень 2018 рр.) зверталися до суду в межах даного кримінального провадження №0006938 вiд 19 травня 2017 року (за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України), з окремими клопотаннями про накладення арешту на майно, а саме зазначену квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м.
Вiдповiдно, керуючись наявними в розпорядженні власника майна вiдомостями, було встановлено, що в матеріалах справи №755/8960/17 міститься ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 22 червня 2018 року, якою було накладено арешт на вказане вище нерухоме майно.
За наслідками звернення представником інтересів ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту, слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Києва, станом на 16 червня 2021 року, було постановлено ухвалу в даній справі №755/8960/17 (в провадженні №1-кс/755/1492/21, що набула законної сили), якою скасовано арешт з вищезазначеної квартири ОСОБА_4 , накладений 22.06.2018 року.
В подальшому, власник майна, станом на 11 лютого 2022 року, особисто звернувся до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміністрації з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 11.02.2022 року об 12:28:49 годин, за реєстраційним номером 50957922, з зазначенням припинення арешту, накладеного внаслідок дії ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва, в справі №755/8960/17 вiд 22 червня 2017 року.
Наслідком розгляду звернення до держреєстратора від 11.02.2022 року стало рішення №63407449 від 11.02.2022 року, прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_9 про відмову у державній реєстрації обтяження, внесення відомостей про скасування арешту нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_2 .
Як стало відомо власнику майна, ще до 22.06.2018 року, 15 червня 2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Києва було розглянуто клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному проваджені №0006938 від 19 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та винесено ухвалу в справі №755/8960/17 від 15.06.2017 року, якою було повністю задоволено вказане клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м, з метою забезпечення кримінального провадження та недопущення відчуження майна, що може призвести до втрати та знищення речових доказів.
Власник майна - ОСОБА_4 в судове засідання, вiдповiдно до положення п.2 ст.172 КПК України, згiдно рiшення слідчого суддi вiд 15 червня 2017 року, не викликався.
Наявність нескасованого арешту на нерухомому майні його власника перешкоджає реалiзацiй ним як громадянином свого права власності (триумвірат прав володіння, користування, розпорядження), що є наразі недопустимим, у арешті вказаного майна відпала потреба, оскільки наразі він не переслідує цілей, що є його завданням відносно зазначеного майна, а тому підлягає скасуванню.
Крім того, представник просить врахувати той факт, що досудове розслідування є довготриваючим, та, на думку власника майна, перебуває у безнадіному стані, адже його тривалість вже понад 4 роки та 9 місяців і може тривати нескінченно довго.
Враховуючи викладене, адвокат просить слідчого суддю задовольнити подане ним клопотання та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 15 червня 2017 року у кримінальному проваджені №0006938 від 19 травня 2017 року, на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити, при цьому зазначив, що усі боргові зобов`язання з приводу договору іпотеки щодо даного нерухомого майна ним було виконано та 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було посвідчено свідоцтво щодо зняття забори відчуження даної квартири. Крім того, жодних слідчих дій у даному кримінальному провадженні протягом значного періоду часу не здійснюються, його права як власника безпідставно обмежуються.
В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені.
Разом з тим, на адресу суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просив розгляд даного клопотання проводити без його участі, щодо задоволення вказаного клопотання не заперечував, та направив на адресу суду матеріали кримінального провадження №0006938 для дослідження у судовому засіданні.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Власник майна ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду клопотання без участі представника та прокурора.
Відповідно до вимог ст.174 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження та матеріали судової справи №1-кс/755/3211/17, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом було встановлено, що СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006938, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 22 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого CB Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 16.06.2021 року арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 22 червня 2018 року, на вказане майно було скасовано, так як заявником було спростовано обґрунтованість накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 , а також те, що у органу досудового розслідування відпала потреба в арешті зазначеного майна.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів судової справи №1-кс/755/3211/17, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 15 червня 2017 року було задоволено аналогічне клопотання слідчого CB Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 та накладено арешт на даний об`єкт нерухомості.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності з клопотанням про скасування арешту до суду, який його наклав.
Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 174 КПК України наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №569/4374/16-ц та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №362/392/16-ц.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Згідно ч.1 ст.318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З досліджених матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий, обгрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК України, з якою пов`язує необхідність накладення такого арешту, а саме з метою збереження речових доказів, пославшись на те, що вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які посилався у клопотанні слідчий.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Доводи слідчого про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, не є безумовною підставою для накладання арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовими доказами.
Разом з тим, за положенням ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, а також те, що на теперішній час відсутні будь-які докази, що майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій, то існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується.
Крім того, в судовому засіданні власником майна було надано підтвердження того, що усі боргові зобов`язання з приводу договору іпотеки щодо даного нерухомого майна ним було виконано та 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було посвідчено свідоцтво щодо зняття забори відчуження даної квартири.
Таким чином, матеріали судової справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених обставин не доведено необхідність продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Крім того, відповідно до пояснень власника майна, та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження встановлено, що до теперішнього часу органом досудового розслідування не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яку особу, не проводяться будь-які слідчі дії, вказаний захід забезпечення кримінального провадження було застосовано за заявою самого ОСОБА_4 , який вважає себе потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Все вищевикладене свідчить про свавільне втручання у право володіння, користування та розпорядження власником вказаним майном та підтверджує обгрунтованість клопотання про необхідність скасування арешту, враховуючи, що на даний час потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження із зазначених вище підстав відпала.
Керуючись ст.ст. 8-9, 94, 98, 131-132, 170, 173-174 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006938 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва вiд 15 червня 2017 року у справі №755/8960/17, провадження №1-кс/755/3211/17, на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 129,3 кв.м (житлова площа 74,3 кв.м).
Копію ухвали вручити власнику майна та направити для відома прокурору та слідчому.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1