Провадження № 1-кс/686/6376/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 15.07.2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 190 КК України, однак відомості про скоєний злочин до ЄРДР внесені не були, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані. У скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати слідчого СВ Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області внести відомості за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої ОСОБА_3 заяви від 15.07.2022 р.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки №13462, які були приєднанні до матеріалів кримінального провадження №0001211 від 07.06.2022 р. вбачається, що 15.07.2022 р. ОСОБА_3 звертався до слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про злочин, в якій повідомляв, що «при наданні правової допомоги для ОСОБА_4 . ОСОБА_3 стали відомі факти діяльності злочинної групи ряду осіб жителів Хмельницької, Київської областей, міста Таллін Республіка Естонія, які шляхом підробки документів вчиняють дії щодо незаконного заволодіння майном його довірительки у особливо великих розмірах. Так, 23 травня 2022 року компанія Evor Consulting OU (Таллін, Естонія) звернулася до міжнародного комерційного adhoc арбітражу з позовом до ОСОБА_4 про стягнення штрафу в сумі 5000000 Євро. за невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу повітряного судна від 03.12.2018 р. В обґрунтування своїх вимог представники компанії надали документи із явними ознаками їх фальсифікації, надавши їм юридичного значення виключно шляхом завірення копій. До вчинення злочину залучено і колишнього чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , який з мотивів помсти за ініціювання бувшою дружиною фактичного припинення шлюбних відносин і законного розподілу спільно нажитого майна та, можливо, за винагороду, погодився підтвердити існування такої угоди. Рішенням від 14.07.2022 року арбітра міжнародного комерційного арбітражу ОСОБА_6 у м.Києві, всупереч встановленій процедурі, без дослідження доказів по справі, що мають суттєве значення, позов Evor Consulting OU (Таллін, Естонія) до ОСОБА_4 про стягнення штрафу в сумі 5 000 000 Євро задоволено. На даний час представниками компанії вживаються заходи по накладенню арешту на майно ОСОБА_4 та блокування усієї її господарської діяльності. На підставі викладеного за фактом ініціювання процедури стягнення з ОСОБА_4 штрафних санкцій за неіснуючим зобов`язанням у сумі 5000000 Євро в діях організованої групи вбачаються ознаки закінченого замаху на незаконне заволодіння майном шляхом шахрайства, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України. Просив за вказаним в заяві фактом внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України та розпочати досудове розслідування.» Вказана заява ОСОБА_3 була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ХРУП 15.07.2022 р. за №13462, після чого ця заява, із доданими до неї матеріалами, була приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0001211 від 07.06.2022 р., яке розслідується за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України.

Відомості до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_3 , заявою від 15.07.2022 р. внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 від 15.07.2022 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачено ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України, зокрема, не йдеться у цій заяві й про те, що ОСОБА_4 передала або мала намір добровільно передати майно чи право на майно внаслідок її обману або зловживання її довірою.

Аргументи ОСОБА_3 щодо вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, фактично зводяться до незгоди із ухваленим арбітром міжнародного комерційного арбітражу рішенням, яке на сьогоднішній, зі слів заявника, оскаржено.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки зазначені ними відомості не можуть слугувати належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя