ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1623/22 Справа № 182/2887/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лихівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави у меншому розмірі, або у виді передачі на поруки матері.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що рішення суду є несправедливим, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано всі заявлені ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також не було дотримано принципи міжнародного законодавства, практику ЄСПЛ, внаслідок чого було необгрунтовано застосовано виключний запобіжний захід.
Одночасно вказує, що до підозрюваної можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід без порушення норм процесуального права, зокрема встановити помірний для неї розмір застави.
Крім того вказує, що ОСОБА_7 необгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, а при затриманні в неї знайшли пакунки, до яких вона не має відношення, при цьому НСРД проводилися у відношенні інших осіб.
Також зазначає, що судом не було враховано те, що в рамках даного кримінального провадження відсутня матеріальна шкода, ОСОБА_7 раніше не судима, має вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Акцентує увагу на тому, що слідчим та прокурором не було доведено жодного із заявлених ризиків, зокрема ОСОБА_7 не збирається переховуватися від слідства та суду, оскільки вона розуміє негативні наслідки такого вчинку для неї, також не підтверджено можливість впливу на інших підозрюваних.
Вважає, що ОСОБА_9 призначено завідомо непомірний розмір застави, оскільки остання працює перукарем та не зможе його сплатити. Також акцентує увагу на тому, що судом не було прийнято заяву матері підозрюваної ОСОБА_10 , яка просила передати ОСОБА_7 їй на поруки.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування, до 27 жовтня 2022 року, з визначенням альтернативної застави у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1.040.000,00 грн. (один мільйон сорок тисяч гривень).

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання щодо підозрюваної виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а саме вбачаються ризики переховування від органів слідства та суду, незаконного впливу на свідків. Також враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за яке передбачено суворе покарання, що загрожує підозрюваній у разі доведення її винуватості, обгрунтованість підозри та її безпосередня роль організатора у злочинному угрупуванні. Зазначено, що відомості стосовно ОСОБА_7 не свідчать про забезпечення належного виконання нею процесуальних обов`язків в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинувачену ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих діянь, достатньо обгрунтованої для продовження застосованого до неї запобіжного заходу, оскільки він підтверджується доказами, проаналізованими в оскаржуваній ухвалі, в тому числі протоколами про результати НСРД, протоколами допиту свідків, експертними висновками. При цьому стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі переконливих міркувань на спростування такого висновку.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

На думку колегії суддів, проаналізованими слідчим суддею доказами вірогідна причетність ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих злочинів підтверджується достатньою мірою.

Також слідчий суддя при вирішенні питання про продовження виняткового запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки остання небезпідставно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання її винуватою, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, а отже з метою уникнення покарання може переховуватись від суду та намагатися впливати на свідків.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою, та відомості про її особу, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останньої від органів слідства та суду існує і є вагомим.

Також щодо останньої існує ризик впливу на свідків з метою надання ними показань певного змісту з огляду на те, що вказані особи на даний час у межах судового розгляду кримінального провадження не допитані, також цілком виправданим є ризик впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у тому, що саме вона є організатором злочинної групи.

Колегія суддів звертає увагу на відомості про особу ОСОБА_7 , яка не працевлаштована, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, при цьому, як зазначено стороною захисту має на утриманні двох неповнолітніх дітей, втім вважає, що вказані обставини у сукупності не свідчать про можливість забезпечення її належної процесуальної поведінки в інший спосіб ніж тримання під вартою, в тому числі шляхом передачі на поруки матері, оскільки існують підстави грунтовно припускати, що такі соціальні зв`язки не утримали її від участі у злочинній діяльності шляхом її організації.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують продовження існування встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що запобігти їх реалізації можливо тільки шляхом продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити її належну процесуальну поведінку, а отже суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цієї обвинуваченої запобіжного заходу.

Що стосується доводів апелянта стосовно можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, то слід зазначити, що такі запобіжні заходи, зважаючи на ризики, які продовжують своє існування, сутність та фактичні обставини інкримінованих діянь, відомості про особу підозрюваної не будуть достатніми для забезпечення дотримання цією підозрюваною процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь підзахисної, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника стосовно надмірного розміру альтернативної застави, встановленої щодо ОСОБА_7 , колегія судді не може з ними погодитись та вважає, що при продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваній раніше визначений розмір застави було грунтовно залишено без змін з міркувань тяжкості та характеру вчиненого діяння, відомостей про особу підозрюваної та інших обставин, що мають значення. Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави визначення розміру застави не змінилися, ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у тому, що вона тривалий час здійснювала незаконне збагачення за рахунок організації незаконного обігу наркотичних засобів, у зв`язку із чим встановлений розмір застави є цілком виправданим, оскільки такий альтернативний запобіжний захід має забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, а її розмір має стримувати підозрювану від негативного впливу на хід досудового розслідування та кримінальне провадження в цілому.

Крім того колегією суддів враховується, що через складність кримінального провадження, досудове розслідування було продовжене, оскільки слідству необхідно провести значну кількість процесуальних слідчих дій, які неможливо завершити до кінці дії обраного запобіжного заходу, втім у короткий строк питання про доцільність подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою знову стане предметом розгляду слідчого суді.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4