Справа № 589/3302/21
Провадження № 1-кп/589/230/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

малолітнього - ОСОБА_9 ,

представника органу превенції - ОСОБА_10 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_8

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

- клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Шостка, Сумської області, громадянина України, учня 9 класу Шосткинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 в період часу з 07-00 по 08-30 год. малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , вирішив заволодіти транспортним засобом, а саме: мопедом «YAMAHA YB50» червоного кольору, який знаходився біля під`їзду № 3 вказаного будинку. В подальшому, малолітній ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, користуючись відсутністю власника транспортного засобу та сторонніх осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вказаного мопеду та за допомогою власної фізичної сили, штовхаючи, відкотили його на вул. Шевченко м. Шостка, де намагались завести двигун, щоб покататись.

Після цього малолітній ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, залишивши викрадений мопед «YAMAHA YB50» у дворі буд. АДРЕСА_4 , спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на заявлену суму 7000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 12 липня 2021 року вранці він зустрівся з ОСОБА_9 та в дворі будинку АДРЕСА_3 вони побачили мопед і вирішили на ньому покататись. Разом вони викотили мопед з двору та намагались завести, поєднуючи дроти, але в них нічого не вийшло. Вони докотили мопед до школи № 11, він так і не завівся, тому вони покинули цей мопед в дворах біля школи і пішли купатися на річку. Коли штовхали мопед по місту, то він падав і тому на ньому розбита фара та пошкоджений щиток.

Малолітній ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що дійсно все було так, як розповів ОСОБА_8 . Також сказав, що розкаюється у своєму вчинку, просить суворо не карати.

Законний представник ОСОБА_9 ОСОБА_7 пояснила, що син за цей час змінився, став прислухатися до неї, ночує вдома, допомагає їй з хатньою роботою. Єдине - що не дуже ставиться до навчання, оскільки навчатись дистанційно йому не подобається, він не може зосередитись вдома. Просить залишити сина вдома під її наглядом.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що, зважаючи на час, що минув з моменту вчинення діяння, поведінку малолітнього ОСОБА_9 за цей період, а також, зважаючи на воєнний стан, наразі, на її думку, є доцільним передача ОСОБА_9 під нагляд матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою захисника, законного представника та малолітнього ОСОБА_9 судом визнано недоцільним подальше дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За положеннями ч.2 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України, підлягають особи, які його вчинили у віці від 14 до 16 років.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження,

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Відповідно положень ч. 3 ст. 105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у ч. 2 ст. 105 КК України.

Відповідно до ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно - небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Положення ст. 103 КК України вимагають, щоб суд при призначенні покарання неповнолітньому, крім обставин, передбачених в статтях 65-67 цього Кодексу врахував умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до п. 18. постанови Пленуму ВСУ № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», під час досудового слідства та розгляду в суді справи про застосування примусових заходів виховного характеру крім обставин, зазначених у ст. 64 КПК ( 1001-05 ), необхідно повно й усебічно

з`ясувати:

1) дані про особу неповнолітнього - вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров`я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім`ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо).

2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив;

3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою);

4) обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього;

5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

Згідно даних медичного обстеження малолітній ОСОБА_9 здоровий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За місцем навчання ОСОБА_9 характеризується як учень, який має навчальні досягнення середнього та низького рівнів, не виявляє зацікавленості до навчання, домашні завдання виконує не систематично, на заняття приходить без підручників та зошитів, хоча забезпечений всім необхідним для навчання, часто порушує правила поведінки, не завжди охайний. Навчальний заклад відвідує системно, має лідерські амбіції, підтримує дружні стосунки з окремими однокласниками, бере участь у виховних закладах, екскурсійних поїздках, виконує громадські доручення. Мати учня ОСОБА_7 належного контролю за навчанням та поведінкою сина не здійснює, хоча підтримує контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори. З`являється до школи на прохання адміністрації та вчителів, але виховного впливу на сина не має.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказана характеристика річної давнини, що ставить під сумнів актуальність зазначених в них даних. Крім того, фактично 2021-2022 навчальний рік діти навчались дистанційно.

Згідно характеристики за місцем проживання скарг на ОСОБА_9 не надходило.

Згідно повідомлень служби у справах дітей та ювенальної превенції ОСОБА_9 на обліку в службі та секторі превенції не перебував.

З довідки про склад сім`ї вбачається, що малолітній ОСОБА_9 зареєстрований з матір`ю ОСОБА_7 та іншими особами, спорідненість з якими за довідкою визначити неможливо.

Даних про дійсний склад сім`ї малолітнього та обстеження умов проживання та виховання малолітнього суду не надано.

Суд приходить до висновку, що при судовому розгляді достовірно встановлено, що ОСОБА_9 вчинив дії, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно п. 9 вказаної постанови до спеціальних навчально-виховних установ відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Дійсно судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що малолітній ОСОБА_9 вчинив неправомірні дії, що підпадають під ознаки не тяжкого злочину.

Водночас, суд не може залишити поза увагою і інші обставини справи, зокрема те, що в матеріалах справи відсутні дані які б свідчили про те, що малолітній ОСОБА_9 не підлягає виховному впливу та що він не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Навпаки, мати малолітнього зазначила, що син в поведінці змінився в кращий бік допомагає, ночує вдома, слухається.

Представник ювенальної превенції в судовому засіданні зазначила, що наразі зауважень до поведінки малолітнього ОСОБА_9 не має, дані про причетність останнього до вчинення інших порушень відсутні.

Також суд враховує, що на території України на даний час працює два спеціальних навчально-виховних заклади, де можуть перевиховуватись малолітні в Запорізькій та Донецькій областях, які в зв`язку з агресією рф частково окуповані і де відбуваються активні бойові дії, тому направлення ОСОБА_9 до спеціальної установи наражатиме дитину на небезпеку для її життя та здоров`я.

Крім того, суд враховує і позицію прокурора щодо втрати актуальності заявленого клопотання і доцільності передачі під нагляд матері.

Враховуючи всі вказані обставини, суд вважає за необхідне клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити частково та застосувати до малолітнього ОСОБА_9 примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, що відповідатиме даним про особу малолітнього, а також характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та меті його виправлення.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст.368-372, 376, 497-501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього а саме: заборонити перебувати поза домівкою в період часу з 22.00 до 07.00 без супроводу дорослих.

Встановити тривалість заходу виховного характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 строком на 1 рік з моменту набрання чинності даного судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту її проголошення

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1