печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000127,

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000127, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року у справі № 757/9453/20-к, на майно вилучене в ході огляду 25.02.2020 за адресою: Житомирська обл.., Чуднівський район, с. Тютюнники, вул. Колгоспна, 1, а саме: автомобіль «Opel Movano», н.з. НОМЕР_1 , належний та яким користується ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що арешт на майно накладений незаконно та необгрунтовано, оскільки підстави для накладення арешту відсутні. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, який законним шляхом та в установленому законом порядку придбав автомобіль. Жодних підстав для накладення арешту на майно, утримання під арештом майна, яке належить особі, якій не пред`явлено підозру, яке не використовувалось до вчинення злочину, яке належить третій особі, яка є його законним набувачем.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що накладення арешту на вказане майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Представник власника майна до судового засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої розгляд клопотання просив проводити без його участі. Доводи клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання. Тому слідчий суддя розглянув вказане клопотання за такої явки сторін.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000127 від 16.02.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.

25.02.2020 на ділянці автодороги за адресою: Житомирська обл., Чуднівський район, с. Тютюнники, вул. Колгоспна, 1, проведено огляд автомобіля «Opel Movano» н.з. НОМЕР_2 , належний та яким користується ОСОБА_3 , під час якого вказаний автомобіль вилучено на територію Чуднівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській обл., за адресою: Житомирська обл., м. Чуднів, вул. Соборна, 5. В той же день, вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вищевказане тимчасово вилучене майно має значення для подальшого досудового розслідування кримінального провадження та може бути використане як доказ.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.07.2021 у справі № 757/9453/20-к задоволено клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на вказане тимчасово вилучене під час проведення огляду майно.

Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, має значення для встановлення обставин під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту майна, слідчому судді не надано доказів в обґрунтування визнання дієвості мети накладення арешту, а також доказів, які підтверджують необхідність в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з ухвали про накладення арешту на майно, не вбачається яким чином вказаний автомобіль та ОСОБА_3 мають відношення до кримінального провадження, а також доказів, що вказаний автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що свідчила б постанова слідчого, в ухвалі слідчого судді не зазначено, доказів її існування, слідчому судді не надано.

Отже, доводи прокурора про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_3 з метою забезпечення збереження речових доказів є хибними.

Крім того, відсутні об`єктивні дані, які б підтверджували, що вказані вилучені предмети у ОСОБА_3 набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто, що вони є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже арешт ухвалою слідчого судді на майно ОСОБА_3 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно особи яка, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Таким чином, при розгляді клопотання про скасування арешту прокурором, слідчим не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту.

Стороною обвинувачення не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у право власності ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0000127 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року у справі № 757/9453/20-к, на майно вилучене в ході огляду 25.02.2020 за адресою: Житомирська обл.., Чуднівський район, с. Тютюнники, вул. Колгоспна, 1, а саме: автомобіль «Opel Movano», н.з. НОМЕР_1 , належний та яким користується ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1