22.06.2022 Справа № 756/4278/22
Унікальний 756/4278/22
Провадження № 1-кс/756/846/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0003227 від 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є доказом у кримінальному провадженні №0003227 від 21.05.2020 року.

Прокурор у клопотанні вказує, що група осіб, у невстановлений час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, вказана квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

17.12.2021, ОСОБА_4 помер, та у зв`язку з тим що у останнього не було родичів, вказана квартира, згідно ст.1277 ЦК України та ст.338 ЦГІК України, мала бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва.

24.12.2021, приватний нотаріус ОСОБА_5 внесла в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, договір дарування від 26.04.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_4 ніби продав вказану квартиру ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, до створення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме до 01 січня 2013 року, право власності реєструвалося в «Київському міському бюро технічної інвентаризації». 03.02.2022, було отримано відповідь з вказаної установи, згідно якої на підставі вказаного договору право власності на квартиру не реєструвалося.

Так, зареєстрований договір було посвідчено 26.04.2010 року, а ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_1 до своєї смерті, тобто до 17.12.2021.

Отже, договір дарування від 26.04.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 , предметом якого стала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , являється підробленим, а ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ніби став власником квартири, являється підставною особою.

Було допитано ряд свідків з обставин справи та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час ніхто не проживає.

В ході досудового розслідування 20.02.2022 слідчим винесено постанову про визнання в якості речового доказу квартиру АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, прокурор просить накласти арешт на вказану квартиру, оскільки його незастосування може призвести до незаконного відчуження квартири або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, а також просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені матеріали, заяву прокурора, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 21.05.2020 року було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України (кримінальне провадження №0003227).

20.06.2022 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, прокурором у клопотанні було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу. Зокрема, вказана квартира є предметом вчинення злочину. А отже, при вирішенні питання про арешт майна прокурором доведено та слідчим суддею враховано: наявність правової підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні №0003227; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також, прокурор в клопотанні довів, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до його пошкодження, псування, знищення, незаконного відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0003227 від 21.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України, задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1 ).

Тимчасово заборонити будь-яким особам відчужувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також користуватисята та розпоряджатися вказаною квартирою будь-яким чином.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.

Організацію виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1