ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/256/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна

щодо якого прийнято процесуальне рішення ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000066 від 10.08.202 року, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , подане в рамках кримінального провадження № 0000065 від 10 серпня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна - земельних ділянок із кадастровими номерами: :01:001:0054 та :01:001:0054.
Ухвалюючи вказане рішення, слідчий суддя виходив з того, що ним не встановлено підстав вважати, що захід забезпечення кримінального провадження, про застосування якого просить прокурор, є необхідним та що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для забезпечення кримінального провадження відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді та вважаючи її незаконною, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, за змістом якої вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що кримінальне провадження розпочато за результатом опрацювання інформації управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації від 03.08.2022 року, відповідно до якої земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:001:0054 та :01:001:0054 з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення розташовані в межах гідрологічного заказника загальнодержавного значення Серетський та належать до природно-заповідного фонду України.
Відомості за даним фактом внесено в ЄРДР за № 0000066 від 10.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та за № 0000065 від 10.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.
Зазначає, що службові особи ДП Центр державного земельного кадастру Тернопільської регіональної філії при виготовленні технічної документації проігнорували вимоги ст. 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України та п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до яких до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Також вказує, що ними виготовлено документацію з порушенням вимог п.1.6. Положення про гідрологічний заказник загальнодержавного значення ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 21.08.2012 року № 415.
Звертає увагу, що на даний час вирішується питання щодо залучення експерта для вирішення питань, що мають істотне значення для даного кримінального провадження.
Вважає, що застосування на цій стадії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на вказані земельні ділянки є крайнім та вимушеним заходом, без якого неможливе виконання покладених на органи досудового розслідування завдань кримінального провадження.
Просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.08.2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0054 площею 7 га та земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0053 площею 10,74 га шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також заборони внесення змін щодо цих земельних ділянок державним реєстратором/державним кадастровим реєстратором до Державного земельного кадастру України, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаних вище об`єктів нерухомого майна.
Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна; представника Тернопільської міської ради, як власника майна щодо якого прийнято процесуальне рішення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.
Цих вимог закон слідчий суддя, на думку колегії суддів, дотримався.
Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, за змістом якої, у випадку передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з постанов слідчого про визнання речовими доказами вказаних земельних ділянок, у вказаних процесуальних документах не наведено жодної з ознак передбачених ст.98 КПК України, які б давали підстави визначити такий статус предмету кримінального правопорушення.
Тому, слідчий суддя правильно зазначив, що у клопотанні про арешт майна не наведено конкретних ознак земельних ділянок як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
Обґрунтованим також є висновок слідчого судді стосовно того, що прокурором не доведено наявності ознак речових доказів вказаних земельних ділянок, які б давали можливість перевірити доводи клопотання про арешт майна на предмет існування ризиків щодо цих земельних ділянок з огляду розслідування кримінальних правопорушень, об`єктивна сторона яких полягає в порушеннях у сфері службової діяльності.
Оскільки ініціатор клопотання про арешт майна однією з підстав для такого заходу забезпечення кримінального провадження вказує необхідність відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчим суддею правильно звернуто увагу на відсутність в матеріалах провадження як цивільного позову, яким така шкода підтверджується, так і будь-яких інших відомостей, яким зафіксовано розмір шкоди.

Колегія суддів погоджується з мотивами слідчого судді щодо відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, які полягають в тому, що в матеріалах, які долучені до клопотання прокурора, немає жодного процесуального джерела доказів, який був отриманий/здобутий в межах даного кримінального провадження, оскільки матеріали, на які посилається прокурор були лише підставою для внесення відомостей в ЄРДР.
Таким чином, доказів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для забезпечення кримінального провадження, як того вимагають приписи ч.3 ст.132 КПК України і як умову застосування заходів забезпечення кримінального провадження, стороною обвинувачення не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання слідчого про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора в рамках кримінального провадження № 000065 від 10.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364 КК України, про арешт майна - земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0054 та :01:001:0053 без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді