Справа № 465/2145/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/738/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Нікополь, Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

та продовжено строк тримання під вартою на 60 діб до 13 жовтня 2022 року включно.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ухвала Франківського районного суду м. Львова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд, всупереч вимогам кримінального процесуального закону та клопотанню прокурора при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив заставу.

Також в апеляційній скарзі захисник зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтувань неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, наприклад, особистого зобов`язання. Зокрема, адвокат звертає увагу на те, що в обвинуваченого ОСОБА_6 наявні міцні соціальні зв`язки, він має постійне місце проживання, дотримувався умов застосування попередніх запобіжних заходів, а також відшкодував матеріальну шкоду потерпілому ще на стадії досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є занадто тяжким і не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 465/2145/22 в провадженні Франківського районного суду міста Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У вказаному кримінальному провадження ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 04 липня 2022 року.

Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому у разі визнання ОСОБА_6 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, вік та стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також встановив наявність ризиків того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Правових підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого колегія суддів визнає необґрунтованими й до уваги не бере.

Доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувачений має постійне місце проживання, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи місцем реєстрації та проживання ОСОБА_6 є місто Нікополь Дніпропетровської області, яке знаходиться на значній відстані від м. Львова. При цьому у м. Львові у ОСОБА_6 місце проживання відсутнє, а тому, на думку апеляційного суду, доводи прокурора у клопотанні про існування обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_6 переховувати від суду, є обґрунтованими.

Також колегія суддів бере до уваги те, що 14 липня 2021 року Голосіївським районним судом м. Києва ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, проте на шлях виправлення не став, та вчинив нове кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, у нього відсутні будь-які законні джерела доходу, що додатково переконує апеляційний суд про здатність обвинуваченого вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суду першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки, з якою погоджується апеляційний суд.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, й виклав їх у своєму рішенні.

Разом із тим, продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.
Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно з матеріалами провадження, розглядаючи клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 , суд першої інстанції вийшов за межі поданого клопотання, адже як вбачається з прохальної частини такого, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Внесення визначеного судом апеляційної інстанції розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням обвинуваченому застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити частково, ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 13 жовтня 2022 року та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 15 серпня 2022 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою без визначення застави, скасувати.
Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Нікополь Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 13 жовтня 2022 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;
- повідомляти суд, слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками, а також потерпілою у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави визначити 2-місячний термін дії покладених судом обов`язків з дня внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_6 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м.Київ, , код банку отримувача (МФО) 820172.
Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого обрано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків застава буде звернена в дохід держави, а щодо нього може бути знову застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4