Справа № 404/5974/22
Номер провадження 1-кс/404/2738/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 розглянувши в приміщенні суду в місті Кропивницькому клопотання дізнавача другого відділення ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведений огляду по кримінальному провадженню 0000232, за ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2022 року, дізнавач отримав письмовий дозвіл від володільця житла, на підставі чого проник у домоволодіння, АДРЕСА_1 . За результатами проведеного огляду дізнавач відшукав і вилучив речові докази. Під час розгляду клопотання дізнавач підтримав заявлені ним вимоги та клопоче дати дозвіл на вже проведений ним огляд, з метою легалізації проникнення до домоволодіння, оскільки планує використати речові докази при доказуванні в суді.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 22-23 КПК України, слідчий суддя діє на засадах диспозитивності, тому не повинен замість дізнавача самостійно формулювати вимоги прохальної частини клопотання, зокрема дня проведеного огляду. Невизначеність дати є підставою для відмови у задоволенні поданого клопотання.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. (ч. 5 ст. 132 КПК України)

Дізнавач завершив проведення огляду о 15 годині 05 хвилин, 19 жовтня 2022 року.

Відомості про кримінальне правопорушення зареєстрував в ЄРДР наступного дня, тобто 20.10.2022 року.

Згідно зі ст.ст. 36,40 КПК України, дізнавач ОСОБА_4 , разом з прокурорами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , були зобов`язані ефективно організовувати проведення досудового розслідування. Всупереч цьому, перераховані представники сторони обвинувачення протиправно бездіяли, внаслідок чого не виконали імперативну вимогу ч. 3 ст. 233 КПК України, тому негайно не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. У Кіровському районному суді міста Кіровограда клопотання зареєстровано лише в другій половині наступного дня, тобто 20 жовтня 2022 року, - більше як через добу після завершення огляду. Ця бездіяльність дізнавача і групи прокурорів є порушенням, внаслідок якого клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 10 ст. 236 КПК України, обшук житла чи іншого володіння в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо - та відеозапису. Замість аудіо та відеозапису, проводилось епізодичне фотографування, про що наявний запис у протоколі огляду. Виявлений недолік є істотним і виключає можливість задоволення поданого клопотання через незаконність проведеного огляду.

Також порушено право на захист, оскільки дізнавач не роз`яснив власнику і володільцю право запросити адвоката під час проведення слідчої дії (ч. 1 та 5 ст. 236 КПК України).

Огляд житла провели до внесення відомостей до ЄРДР (ст. 214 КПК України), тобто до початку проведення досудового розслідування. Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що завданням слідчого судді є захист прав учасників кримінального провадження, тобто на стадії досудового розслідування. Отже, дії дізнавача перед початком проведення досудового розслідування не належить до повноважень слідчого судді. З цього приводу Верховний Суд неодноразово приймав судові рішення з тотожним правовим висновком. Крім того, правильність висловленого твердження узгоджується з ч. 3 ст. 233 КПК України, з чітким формулюванням: «У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням з прокурором зобов`язані невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.» Порівняльний правовий аналіз перелічених обставин і контекст процитованої процесуальної норми КПК України свідчить, що закон передбачає легалізацію тільки обшуку, а не огляду. З цих підстав клопотання також не може бути задоволено.

Загальна мета огляду полягає у виявленні та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення ( ч. 1 ст. 237 КПК України)

Спеціальною ж метою невідкладного обшуку є: врятування життя людей; врятування майна; безпосереднє переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. (ч. 3 ст. 233 КПК України)

За таких умов проникнення до житла без ухвали слідчого судді повинно бути проведено за певних умов з наявністю яких КПК України пов`язує можливість слідчого, дізнавача, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді проникнути до житла чи іншого володіння особи. У даному випадку це «безпосереднє переслідування».

Слідчий не долучив: відеозапис чи покази очевидців про факт безпосереднього переслідування, або документи про введення плану «Перехват» чи застосування спеціальних сил і засобів для перехоплення осіб і транспортних засобів.

До протоколу огляду місця дізнавач вніс лише відомості про наявність припаркованого автомобіля і перебування мешканців у житлі. Встановленим обставинам притаманна ознака статичності та відсутня динаміка і зміна локації. За таких умов дізнавач не подав доказів «безпосереднього переслідування», отже представники сторони обвинувачення не довели що в режимі реального часу, дійсно існували фактичні підстави невідкладного проникнення у домоволодіння без ухвали слідчого судді.

Результати огляду місця події, свідчать про те, що слідча дія реально була спрямована і досягла загальної мети притаманній для проведення огляду та полягала у ввідшуканні і вилученні речових доказів, тоді як дізнавач нічого не зробив для досягнення кінцевої спеціальної мети: не відшукав громадян яких наче переслідував; не затримав переслідуваних осіб; не застосував спец засоби; одразу після затримане не провів за їх участю слідчі дії, не вручив повістки; не зазначив цих осіб в якості учасників огляду місця події. Таким чином слідчий документально підтвердив загальну мету проникнення, такими своїми діями особисто повністю спростував наявність спеціальної мети для огляду.

Основним обов`язком слідчого з прокурором є збір та процесуальна фіксація доказів. (ч. 2 ст. 93 КПК України) Такі дії для сторони обвинувачення є звичайними і мають системний, запланований характер, а їх виконання не вважається невідкладним випадком. Буденна процесуальна діяльність пов`язана зі збором доказів у злочині є основним завданням правоохоронного органу, а не винятковим та невідкладним випадком. Такими чином констатую, що слідчий незаконно проник до житла. У даному конкретному випадку ініціатор поданого клопотання не довів реальності ризиків, не підтвердив ознаки невідкладності проведення огляду. Відповідно до ст. 8 Конвенції та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Порушення конституційної гарантії на недоторканість житла та проведення обшуку без ухвали слідчого судді є незаконним. Як наслідок, не можна досягнути справедливого балансу і пропорційності, коли відсутня ознака законності.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що завданням слідчого судді є захист прав учасників кримінального провадження. Захист суспільно важливих відносин не можна виправдати перерахованими істотними недоліками.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право отримати дозвіл на проникнення виникає після отримання згоди володільця на проникнення, або на підставі ухвали слідчого судді у порядку передбаченому ст. 234 КПК України.

Кожен порядок отримання дозволу на проникнення відрізняється один від одного як за процедурою, так і за суб`єктом який дає дозвіл на проникнення.

Дізнавач самостійно обрав добровільний спосіб проникнення, отримав письмову згоду володільця, проник до житла, послідовно виконав весь алгоритм процесуальних дій притаманних для добровільного проникнення до житла.

З огляду на вказане, не існує законних підстав і потреб звертатись з клопотанням до слідчого судді після виконання порядку добровільного проникнення до житла.

Чинна редакція КПК України не передбачає процесуального поєднання двох різних способів для отримання дозволу на проникнення: 1) на підставі добровільної згоди володільця; 2) на підставі ухвали слідчого судді (ст. 234-235 КПК України).

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки КПК України не покладає на слідчого суддю обов`язок ухвалення судового рішення, після того як володілець житла дав добровільну згоду на таке проникнення.

Керуючись ст. ст. 234, 235 КПК України, ст. 30 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача про надання дозволу на проведення огляду домоволодіння , АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час проведення підготовчого судового засідання.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1