Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1000/22
Номер провадження 1-кс/530/351/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 ,з ахисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Котелевським районним судом Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу підозрюваному
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю сел. Котельва, Котелевського району, Полтавської області, українцю, громадянину України, з вищою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 , раніше не судимого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 12.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 12.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
14 березня 2022 року указом Президента України № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
21 квітня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, до 25 травня 2022 року.
22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.05.2022 № 7389, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23 серпня 2022 року.
17 серпня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 7664, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.
Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.
Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Старший слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим начальником Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 12.10.2022 року у період часу з 08 год. 00 хв. по 14 год. 45 хв. (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи спільний намір на незаконну порубку дерев породи сосна у лісових насадженнях, за попередньою змовою групою осіб, прибули на автомобілі УАЗ 3303, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і маючи завчасно підготовлене для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу знаряддя, а саме бензинову цепну марки «STIHL MS 180», бензинова цепна пилка марки «STIHL MS 260», приїхали до лісового масиву, який за договором перебуває в оренді ТОВ «АФ Маяк» кварталу 3, виділу 7, що знаходиться на північно-західній околиці сел. Котельва Полтавської області, який відноситься до лісу, що у відповідності до ст.1 Лісового кодексу України є складовою частиною лісового фонду України.

В подальшому, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 перебуваючи у вищевказаному лісовому масиві, діючи всупереч вимог ст.69 Лісового кодексу України, пунктів 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів та використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», не маючи лісорубного квитка та/або ордера на здійснення лісорубних робіт, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя злочину, що було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев, та їх розпилу, а саме бензинова цепна пилка марки «STIHL MS 180», бензинова цепна пилка марки «STIHL MS 260», здійснили незаконну порубку сухостою 17 дерев породи сосна, відділивши стовбури дерев від коріння, та розпилявши деревину на частини, завантажив її до автомобіля УАЗ 3303, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого були затримані працівниками поліції на місці порубки.

Внаслідок самовільної незаконної порубки 17 сухих дерев породи сосна ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 у зазначеному лісовому масиві, спричинена шкода на суму 49 885 грн. 17 коп., тобто заподіяна істотна шкода державним інтересам у сфері охорони навколишнього природного середовища в особі ТОВ «АФ Маяк» на вказану суму, що у двадцять і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

12.10.2022 о 20 год. 55 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

13.10.2022 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.246 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 12.10.2022;рапортом старшого оперуповноваженого ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 від 12.10.2022;протоколом огляду місця події від 12.10.2022;протоколом додаткового огляду місця події від 13.10.2022;протоколом затримання ОСОБА_6 від 12.10.2022; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 13.10.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 13.10.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 13.10.2022; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_11 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення не тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі. Також, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_6 ніде не працює та фактично єдиним джерелом доходу для підозрюваного є вчинення злочинів, тому є обґрунтований ризик вважати, що перебуваючи на волі, останній продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконною порубкою лісу, оскільки у день затримання в лісі ОСОБА_6 мав з собою дві бензопили, приїхав на місце на вантажному автомобілі УАЗ 3303, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 до якого вже завантажили близько 2 кубів попиляної деревини сосни, що свідчить про ретельне готування до вчинення злочину.

Крім того, вважає, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість підозрюваному вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні,старший слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав та просив його задовольнити, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого, підозрюваний ОСОБА_6 разом з своїм захисником адвокатом ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 12.10.2022 року у період часу з 08 год. 00 хв. по 14 год. 45 хв. (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи спільний намір на незаконну порубку дерев породи сосна у лісових насадженнях, за попередньою змовою групою осіб, прибули на автомобілі УАЗ 3303, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і маючи завчасно підготовлене для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу знаряддя, а саме бензинову цепну пилку марки «STIHL MS 180», бензинову цепну пилку марки «STIHL MS 260», приїхали до лісового масиву, який за договором перебуває в оренді ТОВ «АФ Маяк» кварталу 3, виділу 7, що знаходиться на північно-західній околиці сел. Котельва Полтавської області, який відноситься до лісу, що у відповідності до ст.1 Лісового кодексу України є складовою частиною лісового фонду України.

В подальшому, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 перебуваючи у вищевказаному лісовому масиві, діючи всупереч вимог ст.69 Лісового кодексу України, пунктів 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів та використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», не маючи лісорубного квитка та/або ордера на здійснення лісорубних робіт, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя злочину, що було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев, та їх розпилу, а саме бензинова цепна пилка марки «STIHL MS 180», бензинова цепна пилка марки «STIHL MS 260», здійснили незаконну порубку сухостою 17 дерев породи сосна, відділивши стовбури дерев від коріння, та розпилявши деревину на частини, завантажив її до автомобіля УАЗ 3303, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого були затримані працівниками поліції на місці порубки.

Внаслідок самовільної незаконної порубки 17 сухих дерев породи сосна ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 у зазначеному лісовому масиві, спричинена шкода на суму 49 885 грн. 17 коп., тобто заподіяна істотна шкода державним інтересам у сфері охорони навколишнього природного середовища в особі ТОВ «АФ Маяк» на вказану суму, що у двадцять і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

12.10.2022 о 20 год. 55 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 єнетяжким злочином, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.
Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Водночас, суд зауважує, що обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Ідалов проти Росії, п. 140). Так, доводи сторони обвинувачення про те, що лише подальше тримання обвинуваченого під вартою може убезпечити від настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою на даний час, не можна вважати належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі зменшується зі спливанням часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини, §38), ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Яжинський проти Польщі, §43).
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваної, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.
Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
У судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 246 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді обмеження волі або позбавленням волі на строк від 3 до 5 років, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 13.10.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 13.10.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 віл 13.10.2022; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
З урахуванням наведеного ні слідчим, ні прокурором не було надано жодного доказу про те, кому внаслідок вчиненого ОСОБА_6 злочину, була спричинена шкода на суму 49 885 грн. 17 коп., документи які б підтверджували на чиєму балансі перебували 17 сухих дерев породи сосна під час розгляду клопотання суду не надано. Згідно договору оренди земельної ділянки, які передано СВК "Маяк" вказано що передано ліси, але не вказано, які саме та місце їх розташування. Згідно повідомлення про злочин вказано, що шкода завдана ТОВ "АФ Маяк", але не надано, ніяких документів, що це є одна і та ж організація. ОСОБА_6 своїми діями вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, до того ж, суд враховує, що слідчим не надано жодного достовірного доказу щодо переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування, перебування у розшуку, тому наявність підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено.
Вирішуючи питання щодо наявності ризику переховування обвинуваченого, суд оцінює всі відповідні фактори, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, слідчий та прокурор не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували існування на даний час ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризики перешкоджання кримінальному провадженню не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В судовому засіданні стороною захисту визнано, що подія злочину мала місце і відбулася за безпосередньої участі підозрюваного, однак потреби у застосуванні найсуворішого виду запобіжного заходу немає.
Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує, що наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також існування певних ризиків вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, в сукупності не виправдовують застосування до підозрюваного саме запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що слідчий у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.
Під час досудового розслідування також не встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Тому, беручи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 його вік, стан здоров`я, те що він вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, наявність повідомлення про підозру, конкретні обставини справи, і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними слідчим, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.
Згідно з ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 потрібно задовольнити частково та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 193-194,196, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задоволити частково.
У застосовуванні запобіжного заходуОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відмовити.
ОбратиОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю сел. Котельва, Котелевського району, Полтавської області, українцю, громадянину України, з вищою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації АДРЕСА_2 раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці.
Строк дії запобіжного заходу рахувати з 14 жовтня 2022 року по 12 грудня 2022 року.
Покласти на підозрюваногоОСОБА_6 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, а саме: АДРЕСА_2 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1