печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 214, 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема суддями. Відомості за заявою не були внесені до ЄРДР. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст. 303 КПК України, заявник просить зобов`язати посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості за його заявою до ЄРДР.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд скарги у його відсутність не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення на його думку кримінального правопорушення, зокрема суддями. Відомості заявою не були внесені до ЄРДР.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що лише одна незгода скаржника з судовими рішеннями чи діяльністю судді щодо здійснення правосуддя, не є підставою для порушення кримінальної справи відносно суддів. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Таким чином, не вбачається підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 214, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України, про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2