справа № 362/543/22
провадження № 1-кп/362/376/22
ВИРОК
Іменем України

05.10.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області об`єднане кримінальне провадження (№ 0000684 від 29 листопада 2021 року, № 0000192 від 10 квітня 2022 року) щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василькові Київської області, громадянин України, українець, неодружений, не працює, має середню освіту, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 29 квітня 2010 року за частиною 1 статті 185 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік;

Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 20 червня 2011 року за частиною 3 статті 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 25 квітня 2014 року за частиною 3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання визначено у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 21 жовтня 2014 року за статтею 128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі частини 4 статті 70 КК України остаточне покарання за сукупністю даного злочину та злочину за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2014 року визначено шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі;

ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2016 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від покарання, призначеного Васильківським міськрайонним судом Київської області вироком від 21 жовтня 2014 року, на 1 (один) рік 3 (три) місяці 3 (три) дні,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

обвинувачений ОСОБА_4 .

Суд установив:
ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) близько 22:00 28 листопада 2021 року (більш точного часу не встановлено) перебував за адресою: Київська область м. Васильків, вул. Дніпрельстан, поблизу будинку № 100, де останній побачив автомобіль марки ВАЗ 2101 світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , що був припаркований перед домоволодінням на узбіччі. В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі користувача. В подальшому, ОСОБА_4 діючи повторно та умисно, реалізуючи прямий умисел, маючи мету заволодіти транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, з цією метою ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_8 з проханням перевезти автомобіль в інше місце, переконавши останнього, що автомобіль марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 належить йому. В подальшому ОСОБА_4 дочекався приїзду ОСОБА_8 , який приїхав на автомобілі марки «ВАЗ» модель «2106», номерний знак « НОМЕР_2 » до місця перебування автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , упевнившись, що його дії носять таємний характер, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , де один кінець буксирувального тросу закріпив за буксирувальний гак автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 », інший кінець тросу закріпив за тягово-зчіпний пристрій автомобіля марки «ВАЗ» модель «2106», номерний знак « НОМЕР_2 ». Після чого, ОСОБА_4 відчинив передні водійські дверцята автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , та сів за кермо. В цей час ОСОБА_8 сів за кермо належного йому автомобіля марки «ВАЗ» модель «2106», номерний знак « НОМЕР_2 », бежевого кольору, та почав рух, здійснюючи буксирування автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою буксировочного тросу, який утримував вказані два транспортні засоби. Звідки ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» модель «2101», світло-бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 », який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , спричинивши останньому майнової шкоди. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Крім того, 08 квітня 2022 року близько 01:30 (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан, проїздив на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2106» номерний знак НОМЕР_3 неподалік території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де поряд із парканом, що огороджує територію домоволодіння за вищевказаною адресою, побачив металеву ємність, виготовлену з чорних металів, вагою 597,5 кг, після чого в останнього виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, під`їхав на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2106» номерний знак НОМЕР_3 до металевої ємності, після чого за допомогою зчіпного пристрою на фаркоп приєднав до вищевказаного автомобіля та шляхом буксирування здійснив її рух. У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 4612,70 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах обставини та надав показання, відповідно до яких дійсно у листопаді 2021 року в АДРЕСА_3 він побачив автомобіль ВАЗ 2101 і вирішив його угнати, для чого зателефонував другу ОСОБА_8 та переконав його, що має законні підстави забрати цей транспортний засіб, на що той йому допоміг, здійснивши буксирування; машину в подальшому залишив у лісі. Також у квітні 2022 року, знаючи що в країні війна, він їхав по АДРЕСА_2 та побачив металеву бочку, вночі самостійно її вчепив за фаркоп свого автомобіля та відтягнув, тим самим її викрав. У судовому засіданні щиро розкаявся, просив надати йому шанс встати на шлях виправлення та запевнив, що більше такого не повториться.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не прибув, направив заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, повідомив про відсутність наміру подавати цивільний позов у даному кримінальному провадженні, просив суворо покарати обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_9 також у судове засідання не прибув, направив заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, повідомив про відсутність наміру подавати цивільний позов у даному кримінальному провадженні, призначення покарання залишає на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його діяння:

- за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

- за частиною 4 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із того, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, характеризується за місцем проживання посередньо, неодружений, не працює, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання:

за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць без конфіскації майна;

за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років 1 (один) місяць.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкціями наведених приписів закону України про кримінальну відповідальність.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі частини 2 статті 124 КПК України із засудженого на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати, а саме витрати на залучення експерта в розмірі 1372,96 гривень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
1. Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць без конфіскації майна.

2. Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

3. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

4. Обчислювати вказаний строк з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

6. Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ моделі 21011, світло-бежевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити в його власності;

- металеву ємність для рідини у формі паралелепіпеду (висота-101 см, довжина - 251 см., ширина - 103 см), яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 - залишити в його власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1