Справа № 331/3473/22
Провадження № 1-кп/331/459/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконфернцзв`язку у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 08.08.2022 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України
клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження наявності ризиків посилається на тяжкість покарання, відсутність постійного джерела легального заробітку, та характер інкримінованого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства для подавлення волі потерпілого для заволодіння його майном.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся належним чином, Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від потерпілого не надходило. У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає за можливе розглянути питання щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого за відсутності потерпілого.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив про необґрунтованість підозри відносно нього, зокрема обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілого, який зловживає алкогольними напоями, а тому не пам`ятає, що саме сталося. Більш того, зазначив, що не завдавав ударів потерпілому, і телефон, яким він заволодів коштує лише 200грн., що істотно знижує суспільну небезпеку кримінального правопорушення. Також у своїх поясненнях вказав на відсутність ризиків, і просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання його бабусі за адресою АДРЕСА_2 . На підтвердження пояснень зазначив, що періодично працює вантажником, піклується про бабусю, яка побоюється бути сама оскільки у районі, де вона проживає часто відбуваються ракетні удари., також зазначив, що піклується про свого сина ОСОБА_6 2020 року народження. Однак, на запитання суду також відповів, що у час вчинення інкримінованого злочину проживав у одному під`їзді із потерпілим, а також визнав, що син знаходиться у будинку дитини « ОСОБА_7 », і останній раз він його бачив до початку війни.
Захисник проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила. Зазначила про те, що домашній арешт зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Щодо доводів прокурора відносно того, що її підзахисний може приховуватись від суду та органів досудового слідства, то зазначила, що це лише припущення. Підтримала пояснення обвинуваченого щодо необґрунтованості підозри.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2022 р. до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що до Жовтневого районного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Вказаний злочин віднесений згідно норми ст. 12 КК України до тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді тримання під вартою від семи до десяти років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
В Рішенні № 1-р/2017 від 23.11.2017 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом та за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).
Зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) вчинить інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку («Бузаджи проти Республіки Молдова [ВП]» (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), § 88; «Тирон проти Румунії» (Tiron v. Romania) § 37; «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), § 59; «Пірузян проти Вірменії» (Piruzyan v. Armenia), § 94). Існування таких ризиків має бути належним чином обґрунтовано органами влади, і обгрунтування з цих питань не можуть бути абстрактними, узагальненими або стереотипними («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 222). Однак, ніщо не перешкоджає національним судовим органам підтримати підстави або включити посилання на конкретні факти, наведені органами, які подали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (там само, § 227)
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом. Крім того, пояснення сторони захисту щодо невисокої вартості майна, яке є предметом злочину не змінюють суспільну небезпеку злочину, більш того, інкримінований злочин поєднаний також із проникненням до житла (що не спростовувалося обвинуваченим). З цих міркувань, суд вважає підозру обґрунтованою.
Наявність ризику переховування підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину, той факт, що під час його ймовірного вчинення знаходиться у межах випробувального терміну, призначеного вироком суду, який набрав законної сили. Крім того, пояснення обвинуваченого про наявність у нього стійких соціальних зв`язків є сумнівними, оскільки він сам зазначив, що із бабусею проживає епізодично, а дитина знаходиться на утриманні у державній установі.
Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд враховує характер самого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства та проникненням до житла потерпілого, а також той факт, що потерпілий та свідки не допитані у судовому засіданні. З огляду на ці обставини, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є високим.
Про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення свідчить наявність у обвинуваченого непогашених судимостей, у тому числі і за особливо тяжкі злочини, а також той факт, що інкримінований злочин вчинений під час іспитового строку за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за вчинення корисливого кримінального правопорушення. Такі обставини свідчать про схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 01 грудня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05 жовтня 2022 року о 15-00годині.

Суддя: ОСОБА_1