Справа № 461/9505/21
Провадження № 1-кс/461/2270/22
Заявник звернувся до суду з відповідним клопотанням. Свої вимоги мотивував тим, що 24 січня 2022 року, в межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було накладено арешт на його майно. Зазначає, що вилучені речі вже були оглянуті в ході досудового розслідування та не містять жодної інформації, яка б мала доказове значення для кримінального провадження. Беручи до уваги те, що необхідність у застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала, клопотання просив задовільнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду клопотання.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав клопотання про здійснення розгляду без його участі. Повідомив, що предмети та речі, статус яких оскаржується, вже були опрацьовані та дослідженні слідством. Вирішення питання про задоволення або відмову в задоволенні клопотання поклав на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання, врахувавши думку учасників справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року, слідчому було надано дозвіл на проведення обшуків. Так, під час проведення вказаних обшуків було виявлено та вилучена ряд речей та документів, які постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 від 04 січня 2022 року було визнано речовими доказами.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2022 року на вказане майно було накладено арешт.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, перебачених ч.1 ст. 14 - ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 - ч. 2. ст. 186, ч. 2, 5 ст. 186 КК України.
Санкцією ч. 5 ст. 186 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 174, 376 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1