В И Р О К
іменем України

31 жовтня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/936/22
Провадження №1-кп/152/118/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 05.09.2022 року, за обвинувальним актом від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше судимого: 19.12.2003 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з випробуванням та іспитовим строком на два роки; 03.04.2007 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років; 22.01.2008 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років; 12.08.2016 року вироком Теплицького районного суду Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці; вказаний вирок переглянуто 27.09.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області та замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі на строк дев`ять місяців дванадцять днів; звільненого 26.04.2019 року з ДУ «Крижопільський виправний центр №113» по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
прокурора у кримінальному
провадженні прокурора
Шаргородського відділу
Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення проти власності, маючи не зняту і не погашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна, а саме: 19.08.2022 року приблизно о 21 годині, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку свого брата ОСОБА_5 , котрий проживає в АДРЕСА_2 , у одній із кімнат, в якій спав потерпілий, побачив на ліжку мобільні телефони марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29) та марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S», належні ОСОБА_5 , які були приєднані до зарядних пристроїв та які він вирішив викрасти. Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_5 мобільні телефони, після чого покинув будинок потерпілого, розпорядившись викраденими телефонами на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта за №5905/5906/22-21 від 12.09.2022 року, ринкова вартість з урахуванням зносу вживаних телефонів мобільного зв`язку торгової марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29) (без мережевого адаптера та кабелю живлення) та торгової марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S» (без мережевого адаптера та кабелю живлення) станом на серпень 2022 року складає, відповідно, 941,33 грн. та 4430,90 грн.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5372 (п`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 23 (двадцять три) копійки.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.4 ст.185 КК України і викладене в обвинувальному акті від 21.09.2022 року.

Прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи не оспорює, зміст їх розуміє, його позиція добровільна, про що подав суду відповідну заяву (а.с.39).

Потерпілий ОСОБА_5 в судовий розгляд не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.35).
При цьому, потерпілий ОСОБА_5 05.10.2022 року подав до Шаргородського районного суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, в якій повідомив, що фактичні обставини справи не оспорює, а щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду, але просить визначити його у повному обсязі, передбаченому відповідною нормою КК України (а.с.24).
Прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечують щодо проведення судового розгляду у кримінальному провадженні у відсутності потерпілого ОСОБА_5 .
Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…
Заслухавши думки учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи подану потерпілим заяву, суд вважає можливим за його відсутності з`ясувати обставини кримінального провадження та проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачено ч.4 ст.185 КК України і викладено в обвинувальному акті від 21.09.2022 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , висловлену у заяві до суду, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення злочину, готовий нести призначене судом покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 показав, що в серпні 2022 року, точної дати не пам`ятає, ввечері перебував у будинку свого брата ОСОБА_5 , який проживає у АДРЕСА_2 . Спершу вони сиділи та розмовляли. Потім ОСОБА_5 пішов до іншої кімнати будинку, а він залишився. Через деякий час він пішов подивитися, де знаходиться ОСОБА_5 , який довгий час не повертався, та виявив, що останній спить у іншій кімнаті. На ліжку біля ОСОБА_5 знаходилися два мобільні телефони, які він вирішив викрасти. Підійшовши до ліжка, він викрав мобільні телефони, марки яких на теперішній час не пам`ятає, але погоджується із марками, що зазначені в обвинувальному акті. При цьому ОСОБА_5 спав та не помітив крадіжки. З викраденими мобільними телефонами він пішов до себе додому. Один із мобільних телефонів він використовував у власних цілях, зокрема, замінив сім-картку на свою та двічі телефонував по своїх потребах, а інший телефон дав своїй доньці, в якої виникла необхідність зателефонувати. Потім, один із телефонів він розібрав на частини, зокрема, від`єднав кришку корпусу, батарею. Мобільні телефони знаходилися в нього приблизно один тиждень. Після спливу цього часу до нього приїхали працівники поліції та з`ясовували, чи нічого йому не відомо про крадіжку мобільних телефонів у ОСОБА_5 . Він зізнався про те, що викрав мобільні телефони у ОСОБА_5 та добровільно видав один мобільний телефон у цілому стані та один мобільний телефон у розібраному стані.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 запевняє суд, що не вчинятиме кримінальних правопорушень, так як виправив свою поведінку, не вживає спиртні напої.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), в умовах воєнного стану, повторно, а саме: будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення проти власності, маючи не зняту і не погашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, ОСОБА_3 повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна, а саме: 19.08.2022 року приблизно о 21 годині, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку свого брата ОСОБА_5 , котрий проживає в АДРЕСА_2 , у одній із кімнат, в якій спав потерпілий, побачив на ліжку мобільні телефони марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29) та марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S», належні ОСОБА_5 , які були приєднані до зарядних пристроїв та які він вирішив викрасти. Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_5 мобільні телефони, після чого покинув будинок потерпілого, розпорядившись викраденими телефонами на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта за №5905/5906/22-21 від 12.09.2022 року, ринкова вартість з урахуванням зносу вживаних телефонів мобільного зв`язку торгової марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29) (без мережевого адаптера та кабелю живлення) та торгової марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S» (без мережевого адаптера та кабелю живлення) станом на серпень 2022 року складає, відповідно, 941,33 грн. та 4430,90 грн.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5372 (п`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 23 (двадцять три) копійки.

Кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування здійснено за ч.4 ст.185 КК України, як крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно, в умовах воєнного стану.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив крадіжку чужого майна повторно.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 27.09.2018 року у справі №647/1831/15-к вбачається, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Так, суд виходить із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Таким чином, при кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , повторність слід зазначати, як кваліфікуючу ознаку, оскільки ОСОБА_3 12.08.2016 року вироком Теплицького районного суду Вінницької області був засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці; звільнений 26.04.2019 року з місця відбування покарання по відбуттю строку покарання (а.с.52-54, 55, 56), тобто має непогашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжки.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив крадіжку мобільних телефонів ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указами Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 15.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та від 17.05.2022 року за №341/22 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 23.08.2022 року.

Згідно із вказаними вище Указами Президента України, воєнний стан введено та продовжено на всій території України.

Тому, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України, як крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену в умовах воєнного стану, повторно суд вважає вірною.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив крадіжку чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, і повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено умисне кримінальне правопорушення проти власності потерпілого, тоді як однією із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному.

Цю обставину, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Крім того, суд звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_5 у заяві до суду не повідомив про відшкодування завданих злочином збитків.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 показав під час судового розгляду справи, що один із телефонів видав працівникам поліції у цілому стані, а інший у розібраному.

За місцем проживання в с. Копистирин Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області Шаргородською міською радою ОСОБА_3 характеризується як особа, щодо якої відсутні зауваження з боку міськвиконкому, відповідно до довідки від 14.09.2022 року за №411 (а.с.57).

ОСОБА_3 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та не перебуває на обліку у лікаря-нарколога Шаргородської МЛ, що вбачається із довідки Шаргородської МЛ від 20.09.2022 року за №1220 (а.с.51).

Таким чином, з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілого, який в заяві до суду зазначив, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду, але просить призначити покарання, згідно з вимогами кримінального закону, але більш суворе, передбачене відповідною нормою КК, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції та призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений у санкції ч.4 ст.185 КК України.

Згідно зі статтею 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог ст.75 КК України і призначення покарання без його реального відбування, тобто з випробуванням та встановленням іспитового строку, про що просив обвинувачений у судових дебатах та в останньому слові, з огляду на вчинення ним тяжкого злочину, маючи непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, до того ж в умовах воєнного стану, що свідчить про наявність ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, мобільний телефон марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29), який визнано речовим доказом на підставі постанови слідчого від 08.09.2022 року, приєднано до матеріалів кримінальної справи (а.с.44), та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП, слід повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Акумуляторну батарею «DL1M427FSI-B», фронтальну камеру, на кабелі якої наявний напис «SM-M105G/Y/M MAIN FPCBREVO.OA», захисний корпус з платою, на якій наявний напис «Е2 G04 V6-17» від мобільного телефону марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S», які визнано речовими доказами на підставі постанови слідчого від 09.09.2022 року, приєднано до матеріалів кримінальної справи (а.с.45), та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП, слід повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 12.09.2022 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №5905/5906/22-21 (а.с.46-49), вартість експертизи становить 755,08 грн. (а.с.50).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 755,08 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.100, 122, 124, 373-376 КПК України, на підставі ч.4 ст.185 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та засудити його до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 08 (вісім) копійок за проведення товарознавчої експертизи 12.09.2022 року за №5905/5906/22-21.

Речові докази: мобільний телефон марки «HYAWEI» моделі «P40 LITE E» (ART-L29), акумуляторну батарею «DL1M427FSI-B», фронтальну камеру, на кабелі якої наявний напис «SM-M105G/Y/M MAIN FPCBREVO.OA», захисний корпус з платою, на якій наявний напис «Е2 G04 V6-17», від мобільного телефону марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A03S» повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1