Справа № 459/2141/19
Провадження № 1-кп/459/89/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Червонограді Львівської області кримінальне провадження за № 0000475 від 24.05.2019 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболівка, Теплицького району, Вінницької області, громадянина України, не працюючого, інваліда ІІ групи, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_8 23.05.2019, близько 16.20 год., керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENZ 300D», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись через смт. Гірник, Львівської області авгодорогою від ВП «Шахта» Відродження» ДП «Львівугілля» у напрямку до автодороги R-15, сполученням «Львів-Ковель», при здійсненні повороту ліворуч, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка»); Р.2 п.2.3 б),в), д); Р.12 п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, оскільки він рухався зі швидкістю понад 100...103 км/год., що є значним перевищенням допустимої швидкості в межах населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та її зміни, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, здійснюючи поворот ліворуч, не впорався із керуванням та втратив контроль над його рухом, без причин технічного характеру у стані бокового заносу виїхав за праву межу проїзної частини дороги та в подальшому здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дерева.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України, останній вчинив дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження пасажиру керованого ним автомобіля ОСОБА_11 та загибель пасажирів керованого ним автомобіля ОСОБА_12 і ОСОБА_13 : ОСОБА_11 спричинені тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення; ОСОБА_12 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Також були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться; ОСОБА_13 спричинені тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Також були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, пояснив, що керуючи автомобілем «MERSEDES-BENZ 300D» здійснив ДТП внаслідок чого загинули двоє осіб, третій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Події того дня не пам`ятає. Заперечив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Додав, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 визнає у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його винуватість також підтверджується доказами, що були перевірені і оцінені судом.
Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що її сина підвозив обвинувачений, з яким він потрапив у ДТП. Син до аварії працював на шахті електрослюсарем, тепер став інвалідом першої групи А, перебуває у лежачому стані, не розмовляє, потребує постійної сторонньої допомоги, є повністю непрацездатним. Вважає, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем перевищив швидкість та зробив її сина інвалідом. Вказала, що обвинувачений частково відшкодував завдану моральну шкоду у добровільному порядку в розмірі 136000 грн. Уточнений цивільний позов підтримала.
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що її син загинув у ДТП, він був одружений, мав двоє дітей. Через два місяці після події обвинувачений давав їй щомісяця по 2000 грн. для дітей загиблого.
Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила що ОСОБА_12 був її чоловіком, він загинув у ДТП, у них є двоє дітей. Обвинувачений щомісячно виплачував їй заподіяну моральну шкоду, яку сплатив у добровільному порядку на загальну суму 77 000 грн. Просила стягнути моральну шкоду у сумі 500 000 грн. Цивільний позов підтримала.
Протоколом огляду місця ДТП зі схемою та фото таблицею до нього від 23.05.2019 р., згідно з яким слідчий провів огляд місця ДТП від шахти «Відродження» до а/д «Львів-Ковель», у ході чого зафіксував відомості про слідову картину пригоди, а також вилучив автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», р.н.з. НОМЕР_1 , труп ОСОБА_12 (Т1 а.с. 211-237).
Лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті ОСОБА_12 від 24.05.2019 року (Т1 а.с. 246).
Висновком експерта №066/2019 від 27.05.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 , згідно наданих медичних документів, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилася забоєм головного мозку та забійною раною голови, переломів VІ-ІХ ребер зліва, X ребра справа, забою легень, закритою тупою травмою живота, які могли утворитися 23 травня 2019 року від дії тупих твердих предметів до яких належать деталі салону автомобіля і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Даних про те, чи знаходився ОСОБА_8 на час утворення тілесних ушкоджень у стані алкогольного сп`яніння немає (Т2 а.с. 3-4).
Висновком експерта №065/2019 від 27.05.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 , згідно наданих медичних документів, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася забоєм головного мозку важкого ступеня з внутрішньошлуночковим крововиливом, закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилася переломами І-ХІ ребер зліва, забоями обох легень, переломом лівої ключиці, закритого перелому правої стегнової кістки, ран на правому стегні та множинних дрібних на голові, які могли утворитися 23 травня 2019 року від дії тупих твердих предметів до яких належать деталі салону автомобіля і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення. Об`єктивних судово-медичних даних про те, чи знаходився ОСОБА_11 на час виникнення в нього тілесних ушкоджень в стані алкогольного сп`яніння немає (Т2 а.с. 5-7).
Висновком експерта №080/2019 від 24.05.2019 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок поєднаної травми тіла, яка привела до внутрішньо-плевральної та внутрішньочеревної кровотечі та гострої крововтрати, що підтверджується характерними морфологічними ознаками, виявленими при експертизі його трупа та результатами судово-гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів з його трупа. 2.3. При експертизі трупа гр. ОСОБА_12 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудей і живота, яка проявилася переломом тіла третього шийного хребця, переломами 5,6,7,8,9,10,11-го ребер справа по навколохребтовії лінії, розриву лівого купола діафрагми з евентрацією частини шлунку в ліву в плевральну порожнину, крововиливу в стінку аорти, розривом печінки, яка могла утворитися від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При експертизі трупа гр. ОСОБА_12 були також виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які мозкові оболонки, саден: на правій щоці з переходом на підборіддя, на бічній поверхні шиї справа, множинні дрібні на передній та переднє-бічній поверхні шиї справа, рани на підборідді, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля, відносяться: крововилив в м`які мозкові оболонки - до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, садна і рана - до легкого тілесного ушкодження і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. 4. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_12 було виявлено етиловий спирт в кількості - 1,47‰ (проміле), що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (Т2 а.с. 8-10).
Висновком експерта №079/2019 від 24.05.2019 року, відповідно до якого при експертизі трупа ОСОБА_13 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудей, яка проявилася прямими переломами переломи 3,4,5,6,7-го ребер справа по переднє-паховій лінії, непрямими переломами 1,2,3,4,5,6,7-го ребер справа по переднє-паховій лінії, прямими переломами 5,6,7,8-го зліва ребер по переднє-паховій лінії, з крововиливами в м`язи грудей в місцях переломів, крововиливами в серцевий м`яз та жирову клітковину заднього середостіння з переходом на низхідну частину дуги аорти, розривом обох легень та крововиливом в тканину легень, ускладненої двобічною внутрішньоплевральною кровотечею; закритої тупої травми живота, яка проявилася розривом правої частки печінки; переломів: відкритого правої стегнової кістки, закритих: обох кісток правої гомілці, обох кістках лівої гомілки з крововиливами в оточуючі м`язи; ран: в скронево- тім`яній ділянці справа, на чолі справа, на чолі зліва, на спинці носа, на лівому крилі носа, на верхній губі; саден: на чолі справа, в скроневій ділянці справа, в проекції правої ключиці, на лівому колінні, на зовніпшє-бічній поверхні правого коліна, множинних дрібних на правій щоці, на підборідді справа, на передній та переднє-бічній поверхні шиї справа, двох в проекції лівої лопатки; крововиливів: в навколо-орбітальній ділянці зліва, на тильній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину передпліччя, п`ятьох на тильній поверхні правої кисті, двох на правій гомілці, на внутрішній поверхні правої стопи, чотирьох на тильній поверхні правої стопи, двох на тильній поверхні лівої стопи, множинних на лівій гомілці, двох на внутрішній поверхні м`яких покровів в скроневій ділянці справа та в тім`яній ділянці справа. Закрита тупа травма грудей та закрита тупа травма живота, які були виявлені при експертизі ОСОБА_13 утворилися при житті, від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Переломи правого стегна та обох гомілок, які були виявлені при експертизі гр. ОСОБА_13 утворилися при житті, від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля, відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Рани, садна та крововиливи, які були виявлені при експертизі гр. ОСОБА_13 утворилися при житті, від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля, відносяться до легкого тілесного ушкодження і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. 2. Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок поєднаної тупої травми грудей та живота, яка привела до внутрішньо-плевральних та внутрішньочеревної кровотечі та гострої крововтрати, що підтверджується характерними морфологічними ознаками, виявленими при експертизі його трупа та результатами судово- гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів з його трупа. 5. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа гр. ОСОБА_13 було виявлено етиловий спирт в кількості - 2,25‰ (проміле), що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (Т2 а.с 15-18).
Висновком експерта №1/665 від 18.06.2019 року, відповідно до якого на момент огляду робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля «MERCEDES-BENZ 300D р.н.з НОМЕР_1 , знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (Т2 а.с 25-29).
Висновком експерта №1/801 від 17.07.2019 року, відповідно до якого гранична швидкість руху автомобіля «MERCEDES-BENZ 300D» р.н.з НОМЕР_1 по умові заносу становить 91 км/год.Під час руху в юзовому стані автомобіль «MERCEDES-BENZ 300D» р.н.з НОМЕР_1 погасив частину дійсної швидкості в 100... 103км/год. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 повинен був керуватись технічними вимогами п. 12.1 та 12.4 ПДР.В даному дорожньому випадку, технічна можливість у водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 300D» р.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_8 уникнути даної ДТП визначалась виконанням ним вимог п. 12.1 та 12.4 ПДР, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.1 та 12.4 чинних Правил дорожнього руху.При заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали не відповідаючи вимогам п. 12.1 та 12.4 чинних ПДР дії водія автомобіля «MERCEDES-BENZ 300D» р.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_8 для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.
Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена вина обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинило загибель двох осіб.
Зазначені дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 286 КК України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Забезпечення доведеності вини, виходячи з вимог ст. 129 Конституції України, є одним з основних конституційних принципів судочинства.

Стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст. 286 КК України і при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п.13 ч. 2 ст. 67 КК України.

Згідно з п.п.3, 12-15 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Однак у матеріалах справи відсутні результати проведення дослідження на вміст алкоголю біологічного середовища або крові обвинуваченого, що був учасником ДТП та перебував у несвідомому стані, а отже відсутні докази перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення.

Суд не бере до уваги показання потерпілої ОСОБА_6 про те, що обвинувачений керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не була очевидцем чи учасником ДТП, а також вживання алкогольних напоїв обвинуваченим.

Враховуючи наведене, суд вважає, що органом досудового розслідування недоведено обставину порушення обвинуваченим вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху та перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення, а тому така обтяжуюча обставина підлягає виключенню з обвинувачення. Вказаний висновок, на думку суду, буде відповідати висновку Верховного суду у колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 672/1402/17.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що є тяжким злочином, його особу, який є людиною середнього віку, раніше несудимий, за місцем проживання скарг зі сторони сусідів не поступало, за останнім місцем праці характеризується позитивно, під час слідства й суду належно виконував процесуальні обов`язки, не перебуває на обліках у лікарів наркологів і психіатрів, частково відшкодував завдану шкоду.
Обставиною, що пом`якшує його покарання, є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За таких обставин у їх сукупності суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, необхідним та достатнім покаранням дня останнього буде позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Відповідно до вимог п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Під час розгляду, судом було встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, який є тяжким, але вчинений з необережності (форма вини - необережність), тобто умисел на вчинення злочину відсутній.

Також судом ураховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема, те що він до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, одружений, має постійне місце проживання, за останнім місцем праці та місцем проживання характеризується позитивно, є особою з інвалідністю ІІ групи.

Судом також враховано ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, те що він частково відшкодував шкоду потерпілим, які в суді просили не позбавляти обвинуваченого волі, але при цьому наполягали на подальшому відшкодуванні шкоди.

Заслуговує на увагу й те, що з моменту вчинення злочину минуло три роки і за цей час нових злочинів обвинувачений не вчинив.

Враховуючи наведене та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілим, відношення їх, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, а також особу винного, який раніше не судимий, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, крім того, відсутні обставини, що обтяжують покарання, суд дійшов до висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті 286 ч.3 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В уточненому у судовому засіданні цивільному позові потерпіла ОСОБА_6 просила стягнути з обвинуваченого 64000 грн. моральної шкоди (з врахуванням сплаченої суми в добровільному порядку у розмірі 136 000 грн.) та щомісячно стягувати з обвинуваченого на її користь шкоду завдану каліцтвом її сину ОСОБА_11 у розмірі 100% від середньомісячного заробітку, що становить 7178, 00 грн. пожиттєво. Вимоги обґрунтовані тим, що її син став особою з інвалідністю І групи з 100% втрати працездатності, перебуває у нерухомому стані, не розмовляє, потребує постійного стороннього догляду та лікування. На момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілий працював, його заробіток за останні три місяці роботи становить 21535, 00 грн., отже середній заробіток за місяць становить 7178, 00 грн.

В уточненому у судовому засіданні цивільному позові потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого 423000 грн. моральної шкоди (з врахуванням сплаченої суми в добровільному порядку у розмірі 77000 грн.). Вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення загинув її чоловік, батько її дітей, якого вона любила та поважала, її сім`я залишилась без годувальника. Меншій дитині було пів року, старша дочка пам`ятає батька, дуже сумує за ним, що створює для неї важкі душевні хвилювання. Після смерті чоловіка відчуває постійний головний біль, страх та тривогу, погіршився стан її здоров, змушена постійно приймати ліки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Заподіяння ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження та смерть ОСОБА_12 внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення доводить факт спричинення моральної шкоди потерпілим.

Вирішуючи питання про суму відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, судом ураховано тяжкість завданої потерпілим моральної шкоди. Враховано, що ОСОБА_11 став особою з інвалідністю І групи, перебуває у нерухомому стані, не розмовляє, потребує постійного стороннього догляду та лікування, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті потерпілого. Ураховано глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_5 у зв`язку з смертю чоловіка, порушення її нормальних життєвих зв`язків, відчуття страху та тривоги, погіршення стану її здоров`я. Ці обставини підтверджуються копіями медичних документів, показаннями потерпілих. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

На думку суду, вимоги потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди із обвинуваченого в розмірі 64000 грн. з врахуванням сплачених сум у добровільному порядку є обґрунтованими, співрозмірними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 423000 грн. з врахуванням сплачених сум, суд вважає завищеними та з врахуванням виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого у користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 300000 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого шкоди, завданої каліцтвом ОСОБА_11 у розмірі 100% від середньомісячного заробітку, що становить 7178, 00 грн. пожиттєво слід зазначити.

Згідно із ч.1 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч.1, абз.3 ч.3 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

ОСОБА_11 з 28.07.2004 року працював слюсарем-ремонтником на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», його дохід за лютий-квітень 2019 року становив (7078, 91+8213,88+6242,21) 21535, 00 грн.

Отже, середньомісячний заробіток (дохід) ОСОБА_11 за три останні календарні місяці роботи, що передували втраті працездатності становить 7178, 33 грн.

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК від 13.09.2019 року ОСОБА_11 вперше встановлено першу А групу інвалідності загальне захворювання, дата чергового переогляду 11.09.2021 року.

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК від 14.09.2021 року ОСОБА_11 встановлено першу А групу інвалідності загальне захворювання з ураженим ОРА, безтерміново (потребує постійного стороннього догляду).

Відповідно до п.27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, до підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).
Враховуючи те, що критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб, слід дійти висновку й про повну втрату працездатності ОСОБА_11 .

Враховуючи наведене, потерпілій ОСОБА_6 підлягає відшкодуванню втрачений заробіток внаслідок повної втрати працездатності ОСОБА_11 , розмір якого необхідно визначати з урахуванням 100% середнього місячного заробітку (доходу), який ОСОБА_11 мав до втрати працездатності за три останні календарні місяці роботи, починаючи з дня встановлення втрати працездатності- 13.09.2019 року до закінчення такого права.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з принципу диспозитивності, з обвинуваченого слід стягувати втрачений заробіток внаслідок повної втрати працездатності ОСОБА_11 у розмірі 7178, 00 грн. щомісячно.

Арешт, накладений на майно згідно з ухвалою слідчого судді від 27.05.2019 року необхідно скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішуються відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, що складають 3925, 25 грн. (2355,15 +1570,10) у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави (Т.2 а.с. 24, 31).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили арешт майна, що накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 27.05.2019 скасувати, а речові докази: «MERSEDES-BENZ 300D», р.н.з. НОМЕР_1 повернути законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_8 у користь держави 3925 (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 25 копійок витрат на проведення експертизи.

Цивільний позовОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 64000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягувати з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 втрачений заробіток внаслідок 100% втрати працездатності ОСОБА_11 , у розмірі 7178, 00 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2019 року до закінчення такого права.
Цивільний позовОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1