Справа № 183/1866/22
№ 1-і/183/60/22

У Х В А Л А
08 липня 2022 року м. Новомосковськ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янська Харківської області, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз - 12.11.2012 вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна, звільненого 14.08.2017 на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Харкова умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 9 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України,-
06 липня 2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , передане головуючому судді 07 липня 2022 року.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 липня 2022 року включно.
Прокурор вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за які Законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацію майна.
Метою продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування або суду (враховуючи те, що покарання за інкримінований злочин передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, та враховуючи те, що обвинувачений не має дружини, місця державної реєстрації, та перебуваючи не під вартою може покинути межі Харківської області або території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
- вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою систематичну злочинну діяльність, пов`язану із поширення наркотичних речовин, зважаючи на те, що обвинувачений не має місця державної реєстрації, існує за рахунок випадкових заробітків га незаконного збуту наркотичних засобів особам, які вживають наркотичні засоби;
- незаконно впливати на свідків або понятих, які також являються свідками у даному провадженні (оскільки деякі свідки, за збігом обставин, мешкають безпосередньо поруч з місцем мешкання ОСОБА_5 , а тому, з метою зміни або спотворення показань свідків, які безпосередньо сприймаються судом лише в ході судовою розгляду, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_5 може незаконно будь-яким чином впливати на них, в тому числі шляхом залякування);
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спотворивши чи сховавши докази, які на цей час не були вилучені або створення уявних доказів його невинуватості.
Підставою продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити зазначені вище дії.
Крім цього, територія Куп`янського району Харківської області відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022, перебуває в тимчасовій окупації військ Російської Федерації, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_5 та значно збільшує вірогідність вказаних ризиків, які на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, прокурор вказує на необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Також, просив зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування своєї позиції послався на те, що обвинувачений мав неофіційне джерело доходу та отримував дохід від 12 до 15 тисяч гривень у місяць, проживає за однією адресою з матір`ю, яка є непрацездатною. Обвинувачений не має такого розміру доходу, який би міг забезпечити внесення застави у розмірі, визначеному слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до такого.
Судом установлено, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України (справа № 628/1305/20).
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2020 року у справі № 628/2587/20 застосовано щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168 160 грн.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 січня 2022 року у справі № 628/1305/20 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 60 днів, тобто до 17 березня 2022 року, з встановленням раніше визначеного розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовлено. Постановлено, що у зв`язку з неможливістю розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому КПК України порядку обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України під час воєнного стану та у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Таким чином строк тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом до 16 липня 2022 року включно.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за № 1/0/2-22, зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.
Так, суд ураховує, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала слідчого судді від 16 листопада 2020 року (справа № 628/2587/20) про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Вирішуючи питання про необхідність продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд ураховує таке.
Суд вважає, що вказані у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, продовжують існувати. Про їх наявність та продовження існування на час розгляду клопотання свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України, за найсуворіший з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи що матеріали кримінального провадження перебувають на стадії судового розгляду. При цьому, суд враховує те, що обвинувачений не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрованого місця проживання не має та перебуваючи не під вартою може покинути межі Харківської області або території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
Крім того, суд враховує воєнний стан, запроваджений в Україні та те, що обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України та активними бойовими діями на території Харківської області, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.
Також, виходячи з наявності не знятої та не погашеної судимості, не одноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вироками: Куп`янського міського суду Харківської області від 20 березня 1998 року, Мелітопольського районного суду Запорізької області від 12 листопада 1999 року, Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2002 року, Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 березня 2003 року, Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2012 року, наявний ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою систематичну злочинну діяльність, пов`язану із поширення наркотичних речовин, зважаючи на те, що обвинувачений не має офіційного місця роботи та суду не доведено наявності у підозрюваного джерел доходу.
У контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості цього обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
У той же час суд вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено існування на момент розгляду клопотання ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд звертає також увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно міцних соціальних зв`язків та утриманців не має. Посилання обвинуваченого на утримання непрацездатної матері не є підтверджено жодними доказами та містить характер припущень.
Вирішуючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 під вартою, суд вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.
Таким чином, клопотання сторони захисту про застосування особистого зобов`язання суд вважає не обґрунтованим.
З урахуванням наведеного, з огляду на конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 виконання ним своїх процесуальних обов`язків, клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Під час застосування запобіжного заходу до підозрюваного, слідчим суддею постановлено визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
При цьому, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, його майновий стан, обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .
Доказів зміни майнового, сімейного стану обвинуваченого, обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , на час розгляду клопотання в суді, зміни в бік збільшення чи зменшення обставин, врахованих при визначенні застави, судом не встановлено, внаслідок чого суд вважає відсутніми підстави для зміни встановленого розміру застави, відхиляючи посилання захисника на непомірність визначеного розміру застави для обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд, -
продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 60 днів, тобто до 06 вересня 2022 року включно, з встановленням раніше визначеного розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень 00 копійок.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде складено о 08 год. 15 хв. 11 липня 2022 року.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 15 хв. 11 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1