Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/562/22
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2022 рокум. Долинська

Слідчий суддя Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув клопотання дізнавача СД Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з начальником Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 22 травня 2022 року, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з цим клопотанням, погодженим з начальником Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 21 травня 2022 року на блокпосту на автомобільній дорозі Н-23 сполученням «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» в межах с. Гурівка Кропивницького району Кіровоградської області з метою перевірки було зупинено автомобіль «AUDI», моделі А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 .

Під час перевірки автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за допомогою системи ГСЦ АМТ встановлено, що відомості про реєстрацію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого територіальним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області від 25 лютого 2020 року, а також про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «AUDI», моделі А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутні, що свідчить про можливе підроблення та використання підроблених документів.

Протоколом огляду місця події від 21 лютого 2022 року було виявлено та вилучено: автомобіль «AUDI», моделі А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого територіальним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області від 25 лютого 2020 року.

Дізнавач просить застосувати арешт вищезазначених речей з підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

У судове засідання дізнавач сектору дізнання ОСОБА_3 не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_5 надіслав до слідчого судді заяву про розгляд клопотання дізнавача за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, що стосуються вирішення цього клопотання, дійшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 22 травня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000074, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України.

Зміст клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять будь-яких рішень про наявність у кримінальному провадженні підозрюваних осіб.

Протоколом огляду місця події від 21 травня 2022 року на місці події виявлено та вилучено: автомобіль «AUDI», моделі А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого територіальним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області від 25 лютого 2020 року.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

За змістом п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Зважаючи на вищезазначені положення, ОСОБА_5 є тим суб`єктом, який може брати участь у кримінальному провадженні як третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Постановою дізнавача від 23 травня 2022 року вищезазначені речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом чч. 2-6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Диспозиція ч. 4 ст. 358 КК України за якою здійснюється досудове розслідування кримінального провадження передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Отже, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є підроблений документ.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Аналізуючи вищезазначене можливо дійти висновку, що при здійсненні досудового розслідування цього кримінального провадження за ч. 4 ст. 358 КК України речовим доказом може бути свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане територіальним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області від 25 лютого 2020 року, оскільки дізнавач здійснює досудове розслідування за фактом використання завідомо саме цього підробленого документа. За цього, цей документ містить усі необхідні ознаки згідно зі ст. 98 КПК України, що дають підстави стверджувати про його належність до речового доказу.

Зміст надісланого клопотання дізнавача не містить жодного обґрунтування про відношення автомобіля «AUDI», моделі А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 до кримінального провадження за фактом використання завідомо підробленого документа, окрім як зазначення про його істотне значення для кримінального провадження.

Винесення дізнавачем під час досудового розслідування рішення про визнання предметів (речей, майна, цінностей тощо) речовими доказами, що не мають ознак визначених ст. 98 КПК України та не спрямовані на доказування визначених обставин під час здійснення кримінального провадження, не роблять цих предметів (речей, майна, цінностей тощо) речовими доказами.

Аналізуючи вищезазначене, існують обґрунтовані підстави вважати, що вилучений документ щодо якого вирішується питання про арешт, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також може бути предметом дослідження під час судових експертиз.

З метою забезпечення збереження документа, а також неможливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі, цей документ підлягають арешту.

Разом із тим, зважаючи також на вищезазначене, клопотання дізнавача про арешт майна в іншій частині є необґрунтованим у задоволенні якого має бути відмовлено.

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання дізнавача про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково клопотання дізнавача СД Відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з начальником Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 22 травня 2022 року, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна.

Накласти арешт з вилученням та зберіганням при матеріалах кримінального провадження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане територіальним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області від 25 лютого 2020 року.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1