Справа № 752/3509/22
Провадження №: 1-кп/752/1350/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2022 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0003164, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, неофіційно працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб,

раніше судимого за вироком Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 01.04.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 та 70 КК України до 4-х років обмеження волі, звільнений 03.03.2017 за відбуттям строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 зранку, але не пізніше 09:20 у ОСОБА_4 та у невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, надалі по тексту фігурант-2), які перебували у м. Києві в межах мікрорайону Теремки-1, виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи цей протиправний умисел, ОСОБА_4 та фігурант-2, попередньо узгодивши свої дії, в межах яких ОСОБА_4 мав взяти погоджені попередньо товари в торгівельній залі магазину та передати їх фігуранту-2 через турнікети, зайшли до приміщенні мазанину Фора, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 128-А, в якому господарську діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю Фора (Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ідентифікаційний код 32294897). При цьому ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиць з товарами та шляхом вільного доступу, взяв 1 (одну) пачку чіпсів ТМ Lay`s, вагою 200 г вартістю 37 грн 49 коп. без ПДВ, 1 (один) пакет соку ТМ Sandora, ємкістю 0,95 л вартістю 24 грн 92 коп. без ПДВ, 1 (одну) пляшку мінеральної води ТМ Моршинська, ємністю 1,5 л вартістю 10 грн 62 коп., 2 (два) пакети сметани ТМ Повна Чаша, вагою 400 г вартістю 20 грн 82 коп. кожен без ПДВ, 2 (дві) штуки плавленого сиру ТМ Шостка, вагою 90 г вартістю 13 грн 99 коп. кожна без ПДВ, 1 (одну) упаковку філе курячого ТМ Бащинський, вагою 0,39 кг вартістю 84 грн 30 коп. без ПДВ, 1 (одну) штуку туалетного паперу ТМ Харків вартістю 3 грн 91 коп. без ПДВ, 1 (одну) штуку зубної пасти ТМAquafresh, об`ємом 125 мл вартістю 36 грн 24 коп. без ПДВ, 1 (одну) упаковку ковбаси лікарської ТМ Салтівський МК, вагою 0,508 кг, вартістю 53 грн 59 коп. без ПДВ, 1 (одну) пляшку шампуню ТМ Shauma, ємністю 400 мл вартістю 73 грн 33 коп. без ПДВ, 1 (одну) пачку рису ТМ Хуторок, вагою 800 г вартістю 32 грн 24 коп. без ПДВ, а всього на загальну суму 426 грн 28 коп. без ПДВ та поклав описані товари до господарської торби, яку мав при собі. Утримуючи при собі вищевказане майно, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, ОСОБА_4 попрямував до виходу із приміщення вказаного гіпермаркету, де його очікував фігурант-2, та, минуючи касову зону, передав фігуранту-2 з рук в руки через турнікети магазину Фора господарську торбу з неоплаченими товарами.

Отримавши господарську торбу з неоплаченими товарами, фігурант-2 покинув приміщення магазину Фора.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті від 28.01.2022 і повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину. Зокрема обвинувачений повідомив, що 29.12.2021 вранці, перебуваючи неподалік свого місця проживання у компанії маловідомого йому громадянина, який веде бродяжницький спосіб життя (познайомилися за декілька днів), вирішив розпити алкогольні напої, які мав при собі цей знайомий. Цей знайомий запропонував ОСОБА_4 піти разом до магазину Фора, взяти там закуску, а також туалетний папір і шампунь, так як той фактично жив на вулиці та потребував засобів гігієни. Знайомий вказав, що потрібно піти до магазину, взяти товар з полиць і передати у пакунку йому через турнікет. За запевненням знайомого ОСОБА_4 за це нічого не загрожувало. ОСОБА_4 зайшов до торгівельної зали, взяв потрібні товари (продукти харчування, засоби гігієни) та не проходячи касову зону, не розраховуючись за них, просто передав пакунок з товарами знайомому, який стояв поза турнікетами цього магазину. ОСОБА_4 передав пакунок через турнікет знайомому, який його взяв та пішов з ним у невідомому напрямку, тоді як ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у крадіжці. Грошей для оплати товарів ОСОБА_4 при собі не мав, знайомий, який намовив його на цей вчинок, грошей для оплати товарів йому теж не дав. Суму та перелік товарів, вказаний в обвинувальному акті ОСОБА_4 у суді підтвердив.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки у ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням приписів ст. 75 КК України, посилаючись на можливість звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому прокурор зазначила про наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття обвинуваченого, а також обставини того, що ОСОБА_4 після відбуття покарання і звільнення у 2017 році тривалий час дотримування засад законності, до адміністративної відповідальності жодного разу не притягався, вчиняв дії, спрямовані на відшкодування шкоди, усвідомив вчинене, виразив готовність нести покарання. Питання речових доказів просила визначити в порядку ст. 100 КПК України.
Обвинувачений у ході судових дебатів і останнього слова зазначив, що провину у скоєному визнав у повному обсязі та щиро кається, шкодує про вчинене, адже усвідомлює, що своїми діями не лише вчинив злочин, а й ще й підставив матеріально працівників магазину, запевняв, що у подальшому не чинитиме кримінальних правопорушень, посилався на наявність у нього цивільної дружини, для якої він є єдиним годувальником, адже через війну Російської Федерації проти України остання наразі не працює, тоді як він майже щодня зайнятий на вантажних роботах у підприємстві доставки Нова пошта, де отримує заробіток кожного дня за відпрацьовані години, також вказував, що частково опікується повнолітніми дітьми своєї дружини, ходив до магазину Фора, свідкувався з менеджером та адміністратором аби відшкодувати завдані збитки.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує обставин, які пом`якшують покарання за п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття ОСОБА_4 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного та за ч. 2 ч. 66 КК України вжиття обвинуваченим заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, належну процесуальну поведінку, готовність до відбуття суворого покарання. Також приймається до уваги кваліфікація кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, незначний розмір збитків для потерпілої особи; особа обвинуваченого, який є працездатним чоловіком, що має заробітки, соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я, постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставин, що обтяжують покарання за ст. 67 КК України не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з огляду на не виявлення у нього стійких криміногенних потреб, а тому визначена цим вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Завдана потерпілій особі шкода, що на стадії досудового розслідування визначена в розмірі 426 грн 28 коп, є невідшкодованою.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі, викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.
Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме: лазерний диск CD-R VIDEX, 700 mb 80min зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1