Номер провадження: 11-кп/813/1839/22
Справа № 509/1100/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року, задоволено клопотання прокурора та в рамках кримінального провадження №000117 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 16 жовтня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись із ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що тривалий час безпідставно перебуває під вартою, в той час як у сторони обвинувачення відсутні будь-які докази його вини щодо вчинення злочину.

На думку ОСОБА_6 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є безпідставним. Крім того прокурором не надано жодних доказів на обґрунтування зазначеного клопотання.

Також зазначає, що суд першої інстанції проводить судові засідання без його участі та з порушенням принципу публічності, що є істотним порушенням вимог процесуального законодавства. Крім того місцевий суд під час розгляду клопотання прокурора не досліджував питання можливості застосування до нього більш м`якого, альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, у відповідності до вимог ч.3 ст.331 КПК України, вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, незалежно від наявності клопотань, є обов`язком суду.

Згідно з частиною другою ст.331 КПК України законодавцем визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Виходячи із системного аналізу вказаних законодавчих норм, вирішення питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою здійснюється за безпосередньою участю обвинуваченого.

Поруч із цим, як вірно зазначив в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 судом першої інстанції здійснено розгляд клопотання про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без участі обвинуваченого, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безперечною підставою для скасування ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року.

Крім того, з огляду на змісту ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року відносно ОСОБА_6 , колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на неприпустимість формального підходу до вирішення питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції, визначені ст.407 КПК України ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали за результатами розгляду клопотання прокурора.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Так, матеріали провадження свідчать, що Овідіопольським районним судом Одеської області здійснюється розгляд кримінального провадження №00117 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 11 січня 2020 року приблизно в 21:30 год., перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 з якою протягом дня розпивав алкогольні напої, в ході сварки, що сталася між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_6 маючи намір на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, спричинив руками декілька ударів в область голови та шиї потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого остання впала на ліжко, а ОСОБА_8 пішов з будинку.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, що ускладнилося розвитком рефлекторного блювання та аспірацією блювотних мас, внаслідок чого 11.01.2020 року настала смерть ОСОБА_7

16 серпня 2022 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Зазначене клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того прокурор послався на існування ризиків того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Перевіривши зазначене клопотання та долучені до нього матеріали провадження, суд апеляційної інстанції вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри було предметом перевірки під час досудового розслідування. На даний час Овідіопольський районним судом Одеської області безпосередньо здійснюється судовий розгляд кримінального провадження в ході якого досліджуються докази, що можуть вказувати на існування вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.
Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів його вини щодо вчинення кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.
Натомість матеріали провадження свідчать, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницького злочину, що свідчить про існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, або ж продовження злочинної діяльності, про що вірно зазначив прокурор в своєму клопотанні.

Крім того, як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_6 особисто знає потерпілу та свідків, а отже враховуючи, що зазначені особи ще не допитані, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується клопотанням прокурор, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

З огляду на тяжкість та характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відомості про його особу, суд апеляційної інстанції вважає, що запобігти встановленим ризикам можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене доводи обвинуваченого з приводу того, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України є безпідставними.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду існування таких обставин також не доведені.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що стороною обвинувачення належним чином доведено існування правових підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 жовтня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4