Справа № 947/7934/22
Провадження № 1-кс/947/7588/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000127 від 31.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі)Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 31.03.2022, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вирішив як додаткове джерело прибутку зайнятися злочинною діяльністю пов`язаною з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за попередньою змовою із невстановленими особами, в тому числі працівника и правоохоронних органів, при цьому переслідуючи корисливий мотив, реалізуючи злочинний намір на переправлення осіб через державний кордон України.

Обставини кримінального правопорушення викладені слідчим у клопотанні.

Слідчим 04.08.2022 ОСОБА_5 , заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене групою осіб, з корисливих мотивів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та відповідно до ч. 4 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжкого злочину.

Зокрема, слідство має в своєму розпорядженні інформацію стосовно наявності майна у підозрюваного ОСОБА_5 , згідно роздруківки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №306564339 від 04.08.2022.
Так, з вказаного витягу з реєстру вбачається, що ОСОБА_5 , являється співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Санкцією ч.3 ст.332 КК України визначено можливість призначення покарання за інкримінований злочин у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Таким чином, майнові права на об`єкти нерухомості, а саме: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є майном особи, відносно якого, у випадку визнання судом ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, може бути застосоване покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи викладене на зазначені майнові права виникла необхідність накласти арешт, заборонивши ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а також особам, що діють в його інтересах на підставі довіреностей, вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на об`єкти нерухомості, а також заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо об`єктів нерухомості квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На теперішній час особи, які фігурують в зазначеному кримінальному провадженні, та яким повідомлено про підозру, обізнані про факт проведення досудового розслідування, розуміючи важливість можливої конфіскації майна саме в тому вигляді в якому вони є на теперішній час, та для ухилення від такого покарання можуть здійснити відчуження майна, його поділ або інші реєстраційні дії що зашкодить досудовому розслідуванню та принципу невідворотності покарання.

Не накладання арешту може призвести до відчуження майнових прав, поділу або інших дій направлених на приховування незаконних реєстраційних дій та слідів правопорушення та в результаті, неможливості встановлення важливих фактів та обставин що обов`язково необхідно встановити під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №306564339 від 04.08.2022 встановлено, що що ОСОБА_5 , являється співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчим 04.08.2022 ОСОБА_5 , заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкцією якої визначено можливість призначення покарання за інкримінований злочин у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягає конфіскації майна як виду покарання, а також беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000127 від 31.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а також особам, що діють в його інтересах на підставі довіреностей вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на зазначений об`єкт нерухомості.
Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомості квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1