Номер провадження: 11-кп/813/1739/22
Справа № 519/180/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали кримінального провадження №0000921 від 02.06.2021 рокуза апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 01.08.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваю чого у цивільному шлюбі, маючого малолітню дитину 2020 року народження, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Южне, Одеської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Єреван, Республіки Вірменії, громадянина Вірменії, одруженого, маючого вищу освіту. офіційно не працюючого, не маючого реєстрації та місця проживання на території України, однак мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Арташат, Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , працюючого на посаді дорожнього робітника в ТОВ «ЮГ СТРОЙ КОМПАНІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України,-
встановив:

В Южному міському суді одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000921 від 02.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.08.2022 року, відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу кожному з обвинувачених, задоволено клопотання прокурора та в порядку ст.331 КПК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , строком до 29.09.2022 року.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції послався на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для обрання такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом також враховано особу кожного з обвинувачених, які раніше не судимі, але вчинили злочини проти волі, честі та гідності особи, а також проти власності, що могло потягти тяжкі наслідки для потерпілого. Крім того, при прийнятті рішення суд вказав, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави змінити та застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.
Не погоджуючись з ухвалою судузахисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до кожного з обвинувачених запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на істотні порушення КПК при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки судом не було враховано відсутність обґрунтованого обвинувачення та ризиків, передбачених КПК. Також захисник зазначає, що судом першої інстанції того ж дня постановлено ухвалу, якою обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні повернутий прокурору, а тому розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу є незаконним. Захисник також вказує, що судом не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні дружину та малолітніх дітей, має постійне місце проживання та незадовільний стан здоров`я, що в умовах установи виконання покарань ще більше погіршується.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду необґрунтована та незаконна, оскільки обвинувачення є необґрунтованим, а ризики стороною обвинувачення не доведені.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду підлягає безумовному скасуванню оскільки, не було враховано відсутності обґрунтованого обвинувачення та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, на які послався прокурор у своєму клопотанні. Захисник зазначає, що суд, повернувши обвинувальний акт прокурору, безпідставно того ж дня продовжив запобіжний захід ОСОБА_11 . Захисник стверджує, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який має цивільну дружину, фактичне місце проживання за договором найму, є раніше не судимим.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі посилається на істотне порушення вимог КПК при постановленні ухвали, також вказує на необґрунтованість висунутого обвинувачення та відсутність ризиків, передбачених КПК. Зазначає, що суд не взяв до уваги незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявність родини та малолітньої дитини та постійного місця роботи.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , оскільки вони не звертались до апеляційного суду з клопотанням про здійснення розгляду за їх участю.
Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.422-1 ст.405 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора, обвинувачених та захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують обрання та продовження строку дії запобіжного заходу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та нетяжких злочинів.

Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у разі визнання їх винуватими, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів. За наведених обставин, доводи сторони захисту щодо необґрунтованого обвинувачення та ненадання доказів, щодо наявності свідків є декларативними та передчасними, оскільки фактично судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також існування ризиків переховування останніх від суду, здійснення незаконного впливу на учасників процесу у кримінальному провадженні, які на даний час не допитані, виправдовуютьпродовження застосування найсуворішого запобіжного заходу та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не можуть не розуміти тяжкість інкримінованого йому злочину та можливого суворого покарання, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження. Зокрема, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , являються громадянами іншої держави, а тому можуть вдатися до спроб переховування від суду шляхом перетину кордону. Той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 є громадянином України, не дає підстав вважати, що він не буде вдаватись до дій, передбачених ст.177 КПК.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий та нетяжкий злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обставини даного кримінального провадження, характер його вчинення, дані про кожного з осіб обвинувачених, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на учасників процесу в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.
Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу обвинувачених на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки покази тих потерпілих та свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду. Перебуваючи на свободі, обвинувачені можуть здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи також характер вчинення злочинів.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.
Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих останнім злочинів, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам можливого скоєння ними інших кримінальних правопорушень та переховування обвинувачених від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам, з огляду на обставини, зазначені вище.
Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно наявності у обвинувачених місця фактичного проживання та наявності соціальних зв`язків, однак вказані обставини не є достатніми та такими, які можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш того, зазначені обставини не завадили обвинуваченим вчинити інкриміновані їм злочинні дії.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а обвинувачені або його захисники не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання кожного з обвинувачених під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.
Щодо доводів захисників про порушення судом першої інстанції вимог КПК при постановленні ухвали про повернення обвинувального акта прокурору та продовження запобіжного заходу кожному з обвинувачених, то вони є необґрунтованими, з огляду на те, що чинним КПК не заборонено під час проведення підготовчого судового засідання, до прийняття рішення щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду, або його повернення прокурору у разі невідповідності вимогам КПК, приймати два процесуальних рішення.
Доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про незадовільний стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки на підтвердження вказаних обставин захисники не надали суду доказів стосовно звернення обвинувачених із відповідними заявами до керівництва установи виконання покарань з приводу необхідності медичного обстеження, або госпіталізації у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_12 про порушення вимог КПК при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу, оскільки у підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.315 КПК обирається або змінюється запобіжний захід, а не продовжується, то такі обставини визнаються апеляційним судом не суттєвими, не свідчать про незаконність рішення суду по суті клопотання прокурора, а тому не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників, а також скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 206, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 01.08.2022 року, якою ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000921 від 02.06.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4