ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №371/1351/19

провадження № 51-2093км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргупрокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Миронівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Київський апеляційний суд ухвалою від 31 травня 2022 року кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 закрив у зв`язку зі смертю останнього.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі та змінах до неї представник публічного обвинувачення вважає, що ухвалуапеляційного суду прийнято з істотним порушенням кримінального процесуального закону, і просить її змінити, а обвинувальний вирок місцевого суду скасувати.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 , хоча і послався в мотивувальній частині рішення на приписи ст. 417 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), яка передбачає, що в разі встановлення обставин для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження, однак у резолютивній, частині зазначив лише про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 , при цьому не скасував обвинувального вироку, чим не дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні частково підтримав доводи касаційної скарги представника публічного обвинувачення, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 , а кримінальне провадження закрити.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що касаційна скарга представника публічного обвинувачення підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

Як установлено ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 , не дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Як установлено матеріалами кримінального провадження,за вироком суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, захисник засудженого оскаржив його лише в частині призначеного покарання, яке не відповідало тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, і просив пом`якшити призначене покарання.

Захисник Дудника Є.І. засудженого направив до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, при цьому зазначив, що в апеляційному порядку оскаржує вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, а не з підстав реабілітації обвинуваченого.

Апеляційний суд розглядаючи клопотання захисника, встановив, що обвинувачений ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Недоречним є висновок суду про те, що в апеляційному порядку оскаржено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки відповідно до апеляційної скарги захисника в ній не ставиться під сумнів доведеність винуватості.

Також необґрунтованим є посилання апеляційного суду на висновок, зроблений в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 761/33482/16-к (провадження № 51-4744кмо18), адже в рішенні йдеться про безпідставність перегляду кримінального провадження, у якому вже виправдано особу, яка на стадії перегляду виправдувального вироку померла, що по суті робить його перегляд безперспективним.

Керуючись приписами ст. 417 КПК, суд апеляційної інстанції, установивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається якщо помер обвинувачений.

Отже, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 , слушно послався на норми кримінального процесуального закону, які регламентують порядок та умови закриття кримінального провадження, і встановив обставини, які мають значення для його закриття.

Разом з цим, оскільки вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1 був обвинувальним і в апеляційній скарзі не порушувалося питання про реабілітацію засудженого, апеляційний суд безпідставно лише закрив кримінальне провадження, при цьому не врахував, що норма ст. 417 КПК передусім передбачає скасування обвинувального вироку суду першої інстанції, а далі - закриття кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд доходить висновку, що суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону,що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому є необхідність привести у відповідність до норм кримінального процесуального закону судові рішення в цьому кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 - скасувати.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 закрити з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4