Справа № 128/1634/20
ВИРОК
Іменем України

23 червня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свірневе Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

18.04.2020 близько 18:30 год. водій ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №1076, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_10 , рухаючись у с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, 21 +180 м, на автодорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Т5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .
Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля марки «Ford Transit Connect» ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 570 від 05.06.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струс головного мозку, забійні рани м`яких тканих лобної та тім`яної ділянки, забій носа, закрита травма живота, закрита травма грудної клітки закриті переломи хрящової частини 2-5-го ребер справа та зліва, закриті переломи 1-7 ребер справа та 1-3 ребер зліва, забій обох легень, забій серця без пошкодження клапанів серця, травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці, множинні гематоми та садна тіла і голови.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами і належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я та отримані від впливу твердих тупих предметів, терміном спричинення незадовго до госпіталізації 18.04.2020.
Крім того, внаслідок даної пригоди водій автомобіля марки «Volkswagen Т5» ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 806 від 28.07.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: травми м`язів та сухожилків лівого плечового, ліктьового та кульшового суглобів з внутрішньо-стовбуровим розривом сухожилка надостного м`язу лівого плечового суглобу.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, а внутрішньо-стовбуровий розрив сухожилка надостного м`язу лівого плечового суглобу за своїм характером такий, що потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 333 від 25.05.2020 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки «Ford Transit Connect» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_9 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Ford Transit Connect» ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину за пред`явленим йому, в тому числі зміненим, обвинуваченням вину визнав в повному обсязі. Пояснив, що 18.04.2020 рухався на вказаному автомобілі, на вулиці було ще світло, відмінний стан дорожнього покриття. Визнає зазначену обставину, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки за 1 2 години до події випив десь літр пива. Під час руху він не впорався з керуванням та здійснив наїзд на узбіччя, внаслідок чого автомобіль занесло і він допустив зіткнення із зустрічним автомобілем. Про вчинене він дуже шкодує та щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно. Заперечень щодо вказаних обставин, а саме настання вказних наслідків його дій в потерпілих, не має. Автомобіль, яким він керував, належить його тестеві та дружині. Потерпілому ОСОБА_10 , який був його пасажиром, він відшкодував завдану шкоду в повному обсязі в добровільному порядку, оплатив йому лікування, в тому числі пластину на ключицю. Іншим потерпілим він не відшкодував завданої шкоди через малий дохід.Також не заперечує, що в зустрічному автомобілі були також дружина і дочка ОСОБА_5 , але йому про це розповіли вже після події. Його дружина зустрічалася з ОСОБА_5 для врегулювання питань відшкодування шкоди, щось купувала для дочки ОСОБА_5 . Заявлені до нього цивільні позови він визнає частково, а саме в розмірі завданої майнової шкоди ОСОБА_4 , яку він визнає на 90 000 грн., оскільки ним не врахована вартість залишків автомобіля, а завдану йому моральну шкоду оцінює в 2 000 грн. Цивільний позов ОСОБА_5 також визнає чатково, а саме в розмірі 5 000 грн. моральної шкоди та частково визнає вказану матеріальну шкоду, але з її розміром не визначився. Вказану потерпілими вартість наданої їм правової допомоги вважає завищеною, що перевищує середню вартість по Вінниці і її мають оплатити самі потерпілі. Зазначив, що одружений, має двох власних неповнолітніх дітей, а також виховує неповнолітню дитину його дружини. Також офіційно працює та робота пов`язана з керуванням автомобілем. Дружина не працює. Має намір в подальшому добровільно відшкодовувати потерпілим завдану шкоду. Тому просив обрати йому мінімальну міру покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, щоб він міг далі працювати на займаній посаді та утримувати сім`ю.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що 18.04.2020 він повертався з магазину в селі Лука-Мелешківська з дружною і малолітнім сином на вказаному в обвинувальному акті автомобілі, коли вони їхали в напрямку міста Вінниця, побачив, що на зустріч йому рухається інший автомобіль на великій швидкості, зачіпає обочину і відбувається зіткнення. Внаслідок зіткнення його зажало в автомобілі та сильно пошкодило руку, але після зіткнення вони з дружиною в першу чергу стали оглядати дитину, потім побігли рятувати тих, хто був в іншій машині. За наслідком зіткнення на місці пригоди швидка забрала його дружину і сина, в яких були забої, а також тих, хто був в авто, яке спричинило зіткнення. Слідчий йому сказав чекати виклику, потім він забирав в слідчого договір страхування обвинуваченого, щоб повідомити про подію страхову компанію, але для слідчих дій його нікуди не викликали, тому про завершення слідства він дізнався, коли справу вже передали в суд. До страхової компанії він звертався лише в телефонному режимі, йому повідомили, що тільки коли буде рішення суду, на даний час в нього вимоги тільки до Чебанова. Його дружина і дитина лікували забої і за проведенням експертизи не зверталися. Станом здоров`я дитини ніхто не цікавився, лише один раз зі сторони обвинуваченого купили для дитини банани, печиво, соломку. Але йому було завдано серйозної шкоди, фактично лікування він продовжує по даний час та йому потрібна операція для нормального функціонування руки, та за медичною допомогою він звертався сам. Через травму руки він був обмежений в нормальному працевлаштуванні, погіршилося його матеріальне становище. Заявлений цивільний позов він підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. До страхової компанії він звертався телефоном, йому повідомили чекати рішення суду, тому позов він пред`явив лише до ОСОБА_9 . Та за весь час йому було сплачено лише 3 000 грн. дружиною обвинуваченого. Тому за наслідком судового розгляду потерпілий просив застосувати до обвинувачено максимальну міру покарання з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він є кумом ОСОБА_5 та 18.04.2020 ОСОБА_12 йому зателефонував, щоб він під`їхав на місце ДТП, так як пошкоджена його машина, якою керував ОСОБА_11 . Коли приїхав на місце, то побачив, що належний йому автомобіль в аварійному стані, про що він повідомив свою страхову компанію. На досудовому слідстві його не викликали і не допитували. Так як дізнався, що справа вже в суді, самостійно звернувся за оцінкою завданої шкоди та був залучений потерпілим в суді в ході підготовчого провадження. Від обвинуваченого ні заяв, ні пропозицій, ні вибачень йому не було. За весь час один раз йому надійшло 5 тисяч гривень від ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого, шляхом переказу коштів через Укрпошту. Ці кошти він враховує на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Автомобіль йому дуже потрібний, він займався перевезенням пасажирів, їздив в особистих справах, по роботі. Під час карантину це значно утруднило його вільне пересування. Цивільний позов він підтримує в повному обсязі. До страхової компанії обвинуваченого він не звертався, так як ОСОБА_14 був в стані сп`яніння. Потерпілий ОСОБА_11 після ДТП погано почувався, в машині під час зіткнення були також дружина і дитина ОСОБА_5 , які тоді не могли пересуватися. За наслідком судового розгляду кримінального провадження просив залишити автомобіль в його власності та повернути йому. Також просив покарати обвинуваченого суворо, шляхом призначення максимального покарання з реальним відбуттям його в умовах позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої кримінальне провадження просив розглянути за його відсутності, шкода, завдана обвинуваченим, відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого не має, в судових дебатах брати участь не бажає, просить покарати обвинуваченого не суворо (а.к.п. 75 т. 1).
Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим та зміненим в подальшому 12.04.2022 (а.к.п. 146 150 т. 2) обвинуваченням також підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні письмовими докази, а саме:

- висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи № 806 від 28.07.2020 за наслідком проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивчивши медичні документи на його ім`я («Виписка» № 5164 від 18.04.2020р. (22 год. 40 хв.) Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на ім`я, «Медична карта амбулаторного хворого» № 21759 КНП «Вінницька ЦРЛ», «Виписка з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого» Хижинецької АЗПСМ Вінницького районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги від 14.07.2020 р., протоколи «УЗД суглобів від 13.07.2020р., рентген знімки: №20753 та №20752 від 11.07.2020 року; №14 від 13.07.2020; № 9979 від 18.04.2020) на його ім`я, експерт прийшов до таких підсумків: Згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: травма м`язів та сухожилків лівого плечового, ліктьового та кульшового суглобів з внутрішньо-стовбуровим розривом сухожилка надостного м`язу лівого плечового суглобу. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну події, вказаному у його заяві - 18.04.2020 р., за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, а внутрішньо-стовбуровий розрив сухожилка надостного м`язу лівого плечового суглобу за своїм характером такий, що потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.) (а.к.п. 140 141 т. 1);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 18.04.2020 було зареєстровано кримінальне провадження про те, що 18.04.2020 близько 18:30 год ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, 21 +180 м, здійснивши виїзд на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Т5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення було госпіталізовано до МКЛ ШМД ОСОБА_10 , пасажира транспортного засобу марки «Ford Transit Connect» ОСОБА_10 було госпіталізовано до МКЛ ШМД, водія трансопртного засобу «Volkswagen Т5» було доставлено до МКЛ ШМД, пасажира транспортного засобу марки «Volkswagen Т5», ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доставлено в Вінницьку дитячу обласну лікарню із забоєм (а.к.п. 143 т. 2);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 18.04.2020 з додатком до нього, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто місце події ділянку автодороги с. Лука Мелешківська, Тиврівське шосе, 21 +180 м, та вилучено транспортні засоби марки «Volkswagen Т5», д.н.з. НОМЕР_2 , та марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , тапоміщено на арешт майданчик ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, складено схему ДТП (а.к.п. 144 147 т. 2);

- постановою про отримання зразків крові для проведення експертизи від 18.04.2020, відповідно до якої постановлено відібрати зразки крові у водія ОСОБА_9 (а.к.п. 148 т. 2);

- протоколом отримання зразків крові для експертизи від 18.04.2020, відповідно до якого відібрано зразки крові у ОСОБА_9 (а.к.п. 149 т. 2);

- постановою про визнання та визначення місця зберігання речових доказів від 19.04.2020, згідно якої автомобілі марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_3 та автомобіль марки «Volkswagen Т5», державний номерний знак НОМЕР_4 , які зберігаються в опечатаному вигляді на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32,визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.к.п. 150 т. 2);
- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , відповідно до якого власником автомобіля марки «Volkswagen Т5», реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 (а.к.п. 151 152 т. 2);
- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , відповідно до якого власником автомобіля марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_16 , право користування має ОСОБА_17 (а.к.п. 153 154 т. 2);
- копією посвідчення водія ОСОБА_9 , виданого 25.07.2009, згідно якого ОСОБА_9 має право керування транспортними засобами категорії «А», «В», ОСОБА_18 , ОСОБА_18 (а.к.п. 155 156 т. 2);
- копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 1030816 від 13.05.2019, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована в ТДВ СК «Кредо» (а.к.п. 247, 248 т. 1, а.к.п. 157 т. 2);
- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2020 про накладення арешту, згідно якої накладено арешт на автомобілі марки «Ford Transit Connect» та «Volkswagen Т5», які зберігаються в опечатаному вигляді на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 (а.к.п. 158 159 т. 2);
- висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30.04.2020 № 277, відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «Volkswagen-Т5», держ. номер НОМЕР_4 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи автомобіля «Volkswagen-Т5», держ. номер НОМЕР_4 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля не виявлено. Зазначені несправності виникли в процесі розвитку події ДТП. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Volkswagen-Т5», держ. номер НОМЕР_4 , знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування автомобіля «Volkswagen-Т5», держ. номер НОМЕР_4 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах, рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Volkswagen-Т5», держ. номер НОМЕР_4 наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил експлуатації транспортним засобом?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось (а.к.п. 161 165 т. 2);

- висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 04.05.2020 № 278, відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «Ford-Transit-Connect», держ. номер НОМЕР_3 знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані, через несправності вказані в дослідницькій частині висновку. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування, автомобіля «Ford-Transit-Connect», держ. номер НОМЕР_3 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля не виявлено. Зазначені несправності виникли в процесі розвитку події ДТП. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах, рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «Ford-Transit-Connect», держ. номер НОМЕР_3 наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил експлуатації транспортним засобом?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось (а.к.п. 167 171 т. 2);

- висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи від 29.04.2020 № 1076, відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові громадянина ОСОБА_9 , 1990 р.н.: 1. Методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,0 ‰ (а.к.п. 172 173 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2020, за участі ОСОБА_5 , який на місці події повідомив та вказав на обставини зіткнення (а.к.п. 174 176 т. 2);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 29.05.2020 з додатком до нього, відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді в справі № 127/9810/20 від 07.05.2020 слідчий у приміщенні МКЛШМД ознайомився із медичною картою стаціонарного хворого № 3771 на ім`я ОСОБА_10 та здійснив її вилучення (а.к.п. 185 188 т. 2);

- висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи № 459 від 29.05.2020, відповідно до якого експерт прийшов до таких підсумків: 1 - 2. Згідно наданих «Виписок», ОСОБА_12 було виставлено діагноз: «Забій лівого колінного суглобу. Забій куприка». Оскільки ОСОБА_12 для судово-медичного огляду не представлено і для експертизи не надано оригіналів медичних документів, що містять вичерпні дані про характер тілесних ушкоджень і їх клінічний перебіг (медична карта стаціонарного хворого, амбулаторна карта тощо), неможливо дати судово-медичну оцінку вказаному вище діагнозу, як такому, що не має об`єктивного підтвердження наявним матеріалом (у відповідності до вимог п. 4.6, п. 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.») (а.к.п. 189 т. 2);

- висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи № 458 від 29.05.2020, відповідно до якого експерт прийшов до таких підсумків: 1-2. Згідно наданих «Виписок», ОСОБА_19 було виставлено діагноз: «Забій лівого колінного суглобу та поперекового відділу хребта». Оскільки ОСОБА_19 для судово-медичного огляду не представлено і для експертизи не надано оригіналів медичних документів, що містять вичерпні дані про характер тілесних ушкоджень і їх клінічний перебіг (медична карта стаціонарного хворого, амбулаторна карта тощо), неможливо дати судово-медичну оцінку вказаному вище діагнозу, як такому, що не має об`єктивного підтвердження наявним матеріалам (у відповідності до вимог п. 4.6, п. 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.») (а.к.п. 190 т. 2);

- висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи № 570 від 05.06.2020, відповідно до якого експерт прийшов до таких підсумків: 1,2. Під час стаціонарного лікування з 18.04.20р. по 04.05.20р. у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: «Закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійні рани м`яких тканих лобної та тім`яної ділянки. Забій носа. Закрита травма живота. Закрита травма грудної клітки - закриті переломи хрящової частини 2-5-го ребер справа та зліва; закриті переломи 1-7 ребер справа та 1-3-го ребер зліва. Забій обох легень. Забій серця без пошкодження клапанів серця. Травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці. Множинні гематоми та садна тіла і голови». Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.), виникли від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи - 18.04.2020р. (а.к.п. 191 192 т. 2);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2020, якою слідчому слідчого відділу Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 надано дозвіл на тимчасовий доступ до відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на якій 18.04.2020, в період часу з 18:27 год. по 18:30 год. зафіксовано факт скоєння ДТП, з можливістю вилучення даного відеозапису (а.к.п. 193 т. 2);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.06.2020 з додатком до нього, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді від 07.05.2020 слідчий ознайомився із відеозаписом із камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.к.п. 194 197 т. 2);

- протоколом перегляду відеозапису від 03.06.2020, відповідно до якого було проведено перегляд відеозапису із камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на якій 18.04.2020, в період часу з 18:27 год. по 18:30 год., зафіксовано факт скоєння ДТП (а.к.п. 198 201 т. 2);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 03.06.2020, згідно якої CD-R диск із відеозаписом визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 202 - 203 т. 2);

- висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25.05.2020 № 333, відповідно до якого: 1. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Ford Transit Connect» держ. номер НОМЕР_3 ОСОБА_21 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, яких викладений в дослідницькій частині. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Volkswagen Т5», держ. номер НОМЕР_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. 2. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, що містяться в постанові про призначення експертизи та в матеріалах кримінального провадження при умові, що швидкість руху автомобіля «Volkswagen Т5» в момент виникнення небезпеки для руху становила 10 км/год, водій автомобіля «Volkswagen Т5» ОСОБА_12 не буде мати технічної можливості попередити зіткнення шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля «Ford Connect» до смуги руху автомобіля «Volkswagen Т5», тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. 3. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, що містяться в ухвалі про призначення експертизи та в матеріалах кримінального провадження при умові, що швидкість руху автомобіля «Volkswagen Т5» в момент в момент виникнення небезпеки для руху становила 10 км/год, в діях водія автомобіля «Ford Transit Connect» ОСОБА_21 вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, що містяться в постанові про призначення експертизи та в матеріалах кримінального провадження при умові, що швидкість руху автомобіля «Volkswagen Т5» в момент виникнення небезпеки для руху становила 10 км/год, в діях водія автомобіля «Volkswagen Т5» ОСОБА_12 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 205 210 т. 2).

Інші докази на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого сторонами кримінального провадження не надавалися.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених під час під час досудового слідства та судового розгляду обставин та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має двох неповнолітніх дітей, офіційно працює в ТОВ «Шляхбудматеріали», оформлений по договору з 12.04.2022 по 31.07.2022 в ТОВ «Аграна Фрут Лука»», за місцем проживання характеризується позитивно, скарг щодо нього в сільську раду не надходило, не судимий.

Згідно досудової доповіді Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги наявну інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, відсутність правопорушень та середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: соціально-психологічний супровід службою пробації обвинуваченого. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, враховуючи позицію сторони обвинувачення, зокрема державного обвинувача, суд встановив щире каяття, що також було встановлено під час досудового слідства.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини та наслідки заподіяної шкоди, позицію державного обвинувача та потерпілих щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, досудову доповідь Вінницького міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, суд вважає, що ОСОБА_9 слід призначи основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення (в редакції закону, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України). За умов відбування такого покарання обвинувачений зможе отримувати доходи від залучення до праці, а отже брати участь в утриманні своєї сім`ї та відшкодуванні стягнутих судовим рішенням коштів. Перешкод для призначення такого покарання, згідно ч. 3 ст. 61 КК України, в ході судового розгляду не встановлено.
При обранні міри покарання суд звертає увагу на вибіркове ставлення обвинуваченого до відшкодування завданої шкоди потерпілим внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, за якого шкода була відшкодована добровільно лише потерпілому ОСОБА_10 , при цьому будь-яких дій для відшкодування завданої шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в добровільному порядку, крім сплачених в загальній сумі 8 000 грн. дружиною обвинуваченого, самим обвинуваченим в ході судового розгляду не вживалося, не зважаючи на наявність відомостей про його працевлаштування, а отже, й наявність доходів. Зокрема, згідно встановлених судом обставин, внаслідок дій обвинуваченого було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень двом потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , крім цього було пошкоджено майно потерпілого ОСОБА_22 , та в автомобілі перебували також дружина та малолітня дитина потерпілого ОСОБА_5 . Тому враховуючи завдані кримінальним правопорушенням наслідки та їх заподіяння обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння суд вважає таке покарання справедливим та таким, що враховує як інтереси потерпілих, так і відомості про особу обвинуваченого. Та з огляду на встановлені обставини, до обвинуваченого слід застосувати також додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, що передбачено санкцією статті обвинувачення в чинній на час події редакції кримінального закону.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «SMILJANIC проти Хорватії» (заява №35983/14) наголосив, що обов`язки органів влади передбачають зобов`язання мати відповідний набір профілактичних заходів, спрямованих на забезпечення громадської безпеки. Це передбачає обов`язок держави впровадити законодавчу та адміністративну основу, покликану стримувати від погроз право на життя, зокрема, і в контексті безпеки дорожнього руху, відповідно органи влади мають вживати ефективних стримуючих та превентивних заходів задля забезпечення громадської безпеки та мінімізації кількості ДТП.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_9 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, призначене обвинуваченому покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілих, та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2021 прийнято цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, та цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням (а.к.п. 220 221 т. 1).

Згідно позовної заяви, ОСОБА_12 просить стягнути з обвинуваченогоОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 8 734, 25 грн., моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100 000 грн, а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи визначення тяжкості тілесних ушкоджень, в сумі 3 000 грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн (а.к.п. 123 128 т. 1).

Також згідно позовної заяви, ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченогоОСОБА_9 матеріальну шкоду вартість матеріального збитку за пошкодження автомобіля в розмірі 187 562 грн., та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 50 000 грн, а також судові витрати в розмірі 21 015, 20 грн., з яких 20 000 грн. витрати на правову допомогу, та 1 015 грн. витрати на проведення експертного дослідження, здійсненого за зверненням ОСОБА_4 для визначення розміру завданого матеріального збитку (а.к.п. 161 166 т. 1).

Вирішуючи цивільні позови, суд виходить з такого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Приймаючи рішення щодо заявлених цивільних позовів суд виходить з того, що згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15ц зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.11.2020 у справі №753/10416/17.
Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована в ТДВ СК «Кредо»згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 1030816 від 13.05.2019 (а.к.п. 247, 248 т. 1, а.к.п. 157 т. 2).
Також представником потерпілого ОСОБА_5 було надано суду копію листа Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» від 06.04.2021, адресованого адвокату ОСОБА_7 , згідно якого ТДВ «СК «Кредо» повідомило про те, що за наслідком ДТП було телефонне звернення страхувальника до ТДВ «СК «Кредо» 20.04.2020, повідомлено номер страхової справи, та просило представника потерпілого повідомити всі відомі обставини ДТП та надати копії наявних у потерпілого документів (а.к.п. 7 т. 2).

Потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_4 заявлено позови до ОСОБА_9 щодо відшкодування шкоди, яка прямо передбачена п. 22.1 ст. 22, статтями 23, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі фактичних обставин на даний час не вбачаються підстави для висновку про те, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.
Таким чином, оскільки позовні вимоги пред`явлені не до всіх належних відповідачів (а саме не пред`явлені до страховика ТДВ «СК «Кредо»), суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 10.12.2019 в справі № 199/6524/18.

В судовому засіданні 17.06.2021 цивільними позивачами та їх представниками було підтримано позицію про залишення заявлених клопотань про залучення ТДВ «СК «Кредо» в якості співвідповідача без розгляду, в зв`язку з чим дані клопотання були залишені судом без розгляду та за відсутності інших клопотань розпочато судовий розгляд даного кримінального провадження (а.с. 12, 26, 29 - 30 т. 2).
Клопотання представників цивільних позивачів, подані в ході судового розгляду, про залучення до участі в справі співвідповідача ТДВ СК «Кредо» від 09.11.2021 були залишені судом без розгляду в зв`язку з пропуском встановлених процесуальних строків на вчинення такої дії та відсутністю поважних причин такого пропуску (а.к.п. 102 104 т. 2).
Зокрема, таке рішення було прийняте судом на підставі ст.ст. 51, 126 ЦПК України, які не суперечать засадам кримінального судочинства, оскільки право потерпілого на пред`явлення позову в межах кримінального провадження обмежене початком судового розгляду ч. 1 ст. 128 КПК України. А з огляду на процесуальну поведінку сторони потерпілих, яка підтверджує обізнаність із наявністю підстав для залучення до участі в справі страховика до початку судового розгляду, судом не було встановлено наявності поважних причин пропуску строку для заявлення цивільних позовів до страховика.
В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги цивільних позивачів ОСОБА_12 та ОСОБА_4 до ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, що не є перешкодою для їх вирішення по суті у разі звернення до суду з відповідними позовними вимогами до ОСОБА_9 та ТДВ «СК «Кредо», або лише до ОСОБА_9 після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілого.

Порядок вирішення судом питання розподілу процесуальних витрат врегульовано ст.ст. 118 126 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпілим ОСОБА_12 надано квитанцію про оплату відповідних послуг в сумі 25 000 грн. та детальний опис робіт (наданих послуг) за Договором про надання професійної правничої допомоги (а.к.п. 94 96, 136, 137 т. 1, а.к.п. 167 169 т. 2).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпілим ОСОБА_4 надано квитанцію про оплату відповідних послуг в сумі 20 000 грн. та детальний опис робіт (наданих послуг) за Договором про надання професійної правничої допомоги (а.к.п. 90, 91, 207, 208 т. 1, а.к.п. 170 172 т. 2).

Враховуючи, що потерпілим надавалася правова допомога адвоката по даному кримінальному провадженню, невідповідності матеріалам справи чи необґрунтованості такої допомоги стороною захисту не доведено, тому процесуальні витрати, понесені потерпілими на правову допомогу, повинні бути відшкодовані обвинуваченим в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави за проведення експертизи, відповідно до висновків експерта № 277 від 30.04.2020, № 278 від 04.05.2020, № 333 від 25.05.2020, в загальній сумі 3 432 гривень 45 копійок.
Понесення потерпілим ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи визначення тяжкості тілесних ушкоджень, в сумі 3 000 грн. суду не доведено жодним документом про оплату таких послуг, крім цього, витрати потерпілого ОСОБА_4 на проведення експертного дослідження в сумі 1 015, 20 грн. виходять за межі витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, згідно ч. 1 ст. 122 КПК України, оскільки клопотання про проведення відповідного експертного дослідження в межах даного кримінального провадження не заявлялося та було проведено на особисте звернення потерпілого, при цьому, згідно наданого висновку експертного дослідження, експерт не попереджався про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.

Враховуючи постанову про визнання та визначення місця зберігання речових доказів від 19.04.2020, а також ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2020 про накладення арешту на вилучене майно, на підставі ч. 4 ст. 174, ст. 100 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, слід скасувати арешт речових доказів, а саме: наавтомобіль марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, та повернути його власнику ОСОБА_16 , та на автомобіль марки «Volkswagen Т5», державний номерний знак НОМЕР_4 , який зберігається на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, та повернути його власнику ОСОБА_4 .
Речовий доказ, а саме: CD-R диск із відеозаписом, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, згідно ст. 100 КПК України, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 100, 124, 127, 128, 129, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 2341-III, із змінами, внесеними згідно із Законом № 586-VI від 24.09.2008), та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, відмовити.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 25 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 3 432 гривень 45 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2020, на речові докази: автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_3 та автомобіль марки «Volkswagen Т5», державний номерний знак НОМЕР_4 , які зберігаються на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32.
Речовий доказ, а саме: автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, повернути власнику ОСОБА_16 .

Речовий доказ, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Т5», державний номерний знак НОМЕР_4 , який зберігається на арешт майданчику ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, повернути власнику ОСОБА_4 .
Речовий доказ, а саме: CD-R диск із відеозаписом, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: