Справа № 404/7636/18
1-кп/405/15/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0008171 у відношенні:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нойштреліту Німеччина, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 28.03.2007 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 26.06.2007 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 01.10.2010 по відбуттю строку покарання; 28.11.2014 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 21 день, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровограда, громадянки України, заміжньої, має на утриманні неповнолітню дочку, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої: 23.05.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 27.06.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 21.08.2019 Кіровським районним судом м. Кіровограда з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24.10.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 29 вересня 2018 року в період часу з 10-00 по 10-40 годину, перебуваючи в кафе «Аннушка», яке розташоване в районі автовокзалу № 2 в м. Кропивницький, попередньо домовились про викрадення КЕГ, що знаходились в приміщенні кіоску № 2 ТОВ «Цедар» по вул. Г. Родимцева, 1 в м. Кропивницький, де ОСОБА_13 працювала продавцем. В цей час у ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме КЕГ з квасом, що належали ТОВ «Цедар».
Реалізовуючи виниклий злочинний умисел, ОСОБА_13 25.09.2018 близько 11-00 години, знаходячись у злочинній змові, перебуваючи за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1 поблизу кіоску № 2 ТОВ «Цедар», діючи умисно повторно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, розуміючи що їх протиправні дії не будуть помічені, передала ОСОБА_12 ключі від кіоску, які вона мала при собі в сумці.
Після чого, ОСОБА_12 відчинив двері кіоску та перебуваючи в його приміщенні, діючи за попередньою змовою, відповідно до раніше розподілених ролей, умисно, таємно викрав та помістив до салону таксі, яке ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 викликали для подальшого перевезення та продажу спільно викраденого майна КЕГ з квасом, а саме: КЕГа № 1593 об`ємом 50 літрів та об`ємом квасу 45 літрів вартістю 1800 гривень, КЕГа № 184 об`ємом 50 літрів та об`ємом квасу 45 літрів вартістю 1800 гривень, КЕГа № 713 об`ємом 50 літрів та об`ємом квасу 45 літрів вартістю 1800 гривень. При цьому, ОСОБА_13 перебувала на певній відстані від кіоску, а саме знаходилась в салоні таксі, яке стояло поряд кіоску № 2 по вул. Г. Родімцева, 1 в м. Кропивницький. В подальшому, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «Цедар» матеріальних збитків на загальну суму 5400 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його дружина ОСОБА_13 працювала в ТОВ «Цедар» продавцем квасу. За липень та серпень 2018 року їй не виплатили заробітну плату, про що вона йому скаржилась та говорила, що директор обіцяв їй найближчим часом розрахуватись, але свої обіцянки не виконував. 23 вересня 2018 року під час спілкування з ОСОБА_16 вона йому сказала, що зателефонує директору та буде говорити йому, що її така робота не влаштовує і що вона буде звільнятись і для цього він має з нею повністю розрахуватись. Ввечері 24 вересня 2018 року ОСОБА_16 сказала йому, що поспілкувалась з директором і він їй сказав, що грошей у нього не має, а якщо вона бажає то може взяти три КЕГи з квасом і це буде розрахунок між ними. ОСОБА_17 йому повідомила, що вона погодилась. На наступний день 25 вересня 2018 року він замовив таксі і вони вдвох з ОСОБА_16 поїхали до кіоску де вона працювала. Коли вони приїхали, ОСОБА_17 віддала йому в машині ключі від кіоску і сказала, щоб він сам взяв три КЕГи, що було дозволено її директором, та приніс в машину. Також сказала йому, що вона не буде тягати важки КЕГи. Він пішов до кіоску, відкрив двері ключами та побачив, що в приміщенні знаходяться більш ніж десять КЕТ, кисневі балони, пристрій для розливу квасу, а також гроші, які він не чіпав, тому що знав, що це чуже майно. Він взяв три КЕГи, приніс їх до машини, погрузив дві ОСОБА_18 в багажник, а одну в салон. Він запитав у ОСОБА_17 - куди їх везти, а вона сказала йому, що їх необхідно везти на старий автовокзал, що в м. Кропивницькому. Приїхали на старий автовокзал та віддали їх невідомому йому чоловіку. Той чоловік віддав ОСОБА_17 гроші, які вона залишила у себе, яку суму йому не відомо. Про те, що вона не мала права брати ці ОСОБА_18 йому відомо не було. Він вважав, що ОСОБА_17 дійсно домовилась з директором про розрахунок між ними в такий спосіб. Він не вважає себе винним в тому, що йому інкримінують, так як ніякої крадіжки він не вчиняв і вважав, що у них все законно і вони виконують домовленість між ОСОБА_19 та її директором. Додав, що відповідно до ст. 63 Конституції України він відмовляється відповідати на запитання інших учасників судового провадження.
Обвинувачена ОСОБА_13 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнала повністю, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, що всі обставини скоєного нею протиправного діяння в обвинувальному акті викладені вірно та вона їх не оспорює. У 2018 році вона влаштувалась на роботу в ТОВ «Цедар» продавцем. Пропрацювала там приблизно один місяць. Протягом всього періоду її роботи ОСОБА_20 пропонував їй забрати з кіоску квас та продати його. Казав, що їй за це нічого буде, якщо вона скаже, що загубила ключі від кіоску. 25.09.2018 ОСОБА_21 викликав таксі та вони поїхали до кіоску на вулицю Г. Родімцева. Цього ж дня вранці ОСОБА_21 взяв із її сумки ключі від кіоску. Коли їхали в таксі, то ОСОБА_21 казав, що вони їдуть забирати своє. Коли приїхали, вона залишалась в машині, а ОСОБА_21 підійшов до ларька, відчинив двері, покликав таксиста щоб той допоміг йому загрузити бочки ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Таксист допоміг йому. Вони погрузили три ОСОБА_18 та поїхали на старий автовокзал, зупинились перед шлагбаумом біля ОСОБА_22 . ОСОБА_21 кудись пішов, повернувся з якимось чоловіком. Вони разом кудись понесли ці ОСОБА_23 повернувся і нього були гроші в сумі 900 гривень. Він сказав, що це йому дали по 300 гривень за одну КЕГу. На наступний день ОСОБА_21 сказав, що їздив до ларька, там вже був поміняний замок і тому він викинув ключ під ларьок. Додала, що ніякої заборгованості по заробітній платі у неї не було, їй вчасно платили гроші за кожен відпрацьований день. Таку версію про наявність заборгованості та дозвіл директора забрати ОСОБА_18 в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі вигадав ОСОБА_21 разом із його захисником. Вони намагались переконати її, що їй необхідно надавати саме такі показання, щоб їм за це нічого не було. Отримані за продаж викрадених КЕГ гроші вони разом витратили на продукти, оскільки проживали разом. Додала, що вона розуміла, що вони вчиняють крадіжку. Вона погодилась на викрадення КЕГ для того, щоб в подальшому їх продати, бо вірила ОСОБА_21 , що їм за це нічого не буде. У скоєному щиро розкаялася, вибачилася, просила суворо її не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_24 , будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився, клопотань на адресу суду про відкладення судового засідання не направляв, реалізувавши таким чином своє право на участь в судовому засіданні та право надання суду показань на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що з обвинуваченими раніше не був знайомий. Точну дату, коли саме відбувалась подія, він вже не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Він працював таксистом на автомобілі Дачія Логан д.н.з. НОМЕР_1 , отримав заявку зі служби таксі та приїхав на адресу. До салону автомобіля сіли незнайомі молоді люди чоловік сів попереду, а жінка на заднє сидіння. Під час поїздки пасажири розповіли, що продавцю-жінці не виплатили заробітну плату. Молодий чоловік сказав, що тоді в рахунок платні вони заберуть квас, на що жінка розсміялась. На місці чоловік відкрив ключем кіоск, зайшов в кіоск та виніс звідти бочки з квасом. Чи ходила жінка з чоловіком в кіоск, не пам`ятає точно. Наче, залишалась в автомобілі. Вони погрузили бочки з квасом в автомобіль. Було приблизно 2-3 бочки (КЕГи), які вони відвезли на старий автовокзал. Там чоловік зателефонував комусь, домовився про продаж квасу. Бочки вигрузили з його автомобіля, з ним розрахувались та він поїхав по своїм справам. Під час досудового розслідування до нього приїжджали працівники поліції та опитували щодо даної події. В судовому засіданні не спростовував того факту, що обвинувачені це саме ті молоді чоловік та жінка, яких він перевозив разом з КЕГами квасу. Також підтвердив свої підписи на протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками, де вказав на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 як на осіб, яких перевозив на таксі з КЕГами квасу. Пояснив, що запам`ятав той день тому, що від того, що відбувалось було відчуття, що це незаконно.
Вина обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах, крім отриманих в судовому засіданні показань обвинуваченої ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_12 в частині підтвердження факту заволодіння трьома КЕГами, свідка ОСОБА_25 підтверджується також іншими дослідженими судом процесуальними джерелами доказів, а саме:
Протоколом огляду місця події від 25.09.2018 року, в ході проведення якого в АДРЕСА_4 в приміщенні кіоску № 2 в присутності двох понятих, за участю спеціаліста та власника приміщення було оглянуто зазначене приміщення.
/т. 4 а.к.п. 4/
Довідкою ТОВ «ЦЕДАР» за вих. № 18/10-01 від 18.10.2018 року, згідно якої загальна вартість трьох КЕГ об`ємом по 50 літрів кожна, з 45 літрами квасу в кожній станом на 25.09.2018 року становить 7387,5 гривень.
/т. 4 а.к.п. 5/
Копією наказу директору ТОВ «ЦЕДАР» за вих. № 183 від 03.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_13 прийнята та фактично приступила до роботи на посаді продавця продовольчих товарів з 04.09.2018 року.
/т. 4 а.к.п. 6/
Копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_13 на підставі наказу № 233 від 25.09.2018 року звільнена з займаної посади (продавця продовольчих товарів ТОВ «ЦЕДАР») за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін).
/т. 4 а.к.п. 7/
Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 4381/18-27 від 31.10.2018 року, згідно якого ринкова вартість не представленої на експертизу КЕГи складала:
КЕГа нержавіюча № 1593, об`ємом 50 літрів, яка використовувалась за призначенням, на момент злочину перебувала у технічно-справному стані, викрадена без комплектуючих, придбана новою у 2015 році, станом цін на 18.10.2018 1800 гривень;
КЕГа нержавіюча № 184, об`ємом 50 літрів, яка використовувалась за призначенням, на момент злочину перебувала у технічно-справному стані, викрадена без комплектуючих, придбана новою у 2015 році, станом цін на 18.10.2018 1800 гривень;
КЕГа нержавіюча № 713, об`ємом 50 літрів, яка використовувалась за призначенням, на момент злочину перебувала у технічно-справному стані, викрадена без комплектуючих, придбана новою у 2015 році, станом цін на 18.10.2018 1800 гривень.
/т. 4 а.к.п. 11-14/
Протоколом огляду предмету від 10.05.2018 року, в ході проведення якого слідчим було оглянуто паперовий конверт, в якому знаходиться оптичний диск DVD-R срібного кольору з нанесеним на зовнішню сторону написом «Maximus» 16Х night city та технічними характеристиками: DR5F6O-50014, 4,7 GB з відеозаписом з камер спостереження за 25.09.2018 року за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1. В ході перегляду даного диску виявлено, що на ньому розміщено один відео файл 1_04_R21 з відеозйомкою на паркувальному місці за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1, поблизу кіоску № 2 ТОВ «ЦЕДАР», на якій в період часу з 11:00:06 до 11:07:07 25.09.2018 року два чоловіки в присутності особи жіночої статті поміщують три КЕГи жовтого кольору до багажнику та салону автомобіля DACIA Logan сірого кольору, на якому вони разом прибули до вказаної парковки.
При перегляді в судовому засіданні в ході судового розгляду даного оптичного диску, який згідно наданої прокурором постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 16.10.2018 року, визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили своє зображення на переглянутому відеофайлі.
/т. 4 а.к.п. 15-19/
При цьому, судом не беруться до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_10 щодо недопустимості, як доказу, переглянутого в ході судового розгляду оптичного диску, через те, що останній був наданий прокурором з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства у відкритому конверті, з наступних підстав.
Так, наданий прокурором оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження за 25.09.2018 року за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1, який виходячи з положень ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 99 КПК України є речовим доказом документом, який відповідно до абз. 2 п. 7 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104 (Порядок), повинен зберігатися вкладеним між чистими аркушами паперу в конверті. При цьому, наданий прокурором оптичний диск дійсно був у відкритому конверті, однак під час його перегляду в ході судового розгляду не було встановлено його невідповідності щодо зовнішніх ознак та технічних характеристик, зазначених у протоколі огляду предмету від 10.10.2018 року, а переглянутий зафіксований на ньому відеофайл за своїм змістом повністю відповідає відображеній в зазначеному протоколі огляду предмету інформації щодо події, яка мала місце 25.09.2018 року в період часу з 11:00:06 до 11:07:07 на паркувальному місці за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1, поблизу кіоску № 2 ТОВ «ЦЕДАР». Що, в свою чергу, вказує на те, що порушення цілісності конверту, не призвело до погіршення, втрати чи підміни дослідженого в ході судового розгляду оптичного диску, як речового доказу, який має відповідне доказове значення. Отже, судом не встановлено визначених ст.ст. 86, 87 КПК України підстав для визнання оптичного диску з відеозаписом з камер спостереження за 25.09.2018 року за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родімцева, 1, недопустимим доказом.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2018 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_25 серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання фотокарток, вказав на фотокартку під № 1 із зображенням ОСОБА_13 , як на особу, яка перебувала в салоні його автомобіля (таксі) 25.09.2018 року в стані алкогольного сп`яніння.
/т. 4 а.к.п. 20-23/
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2018 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_25 серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання фотокарток, вказав на фотокартку під № 3 із зображенням ОСОБА_12 , як на особу, який 25.09.2018 року перебував в салоні його автомобіля (таксі) та який попросив його ( ОСОБА_25 ) допомогти розмістити КЕГи до автомобіля для їхнього перевезення, за що потім з ним розрахувався.
/т. 4 а.к.п. 24-27/
Приведені вище та досліджені судом процесуальні джерела доказів є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Також судом були дослідженні надані стороною обвинувачення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008171 /т. 4 а.к.п. 1-2/, зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за № 48529 від 25.09.2018 заява про вчинення кримінального правопорушення /т. 4 а.к.п. 3/, які хоча в розумінні ст. 84 КПК України не є доказами, однак вказують на те, що саме 25 вересня 2018 року близько 11-00 години по АДРЕСА_4 мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Аналізуючи як кожен окремо, так і в їх сукупності вище приведені процесуальні джерела доказів, суд відмічає їх узгодженість із отриманими в ході судового розгляду показаннями обвинуваченої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 , які є послідовними та не містять суттєвих протиріч.
Підстав не довіряти або ставити під сумнів достовірність повідомлених обвинуваченою ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_25 обставин, судом не встановлено.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він не вчиняв крадіжки, оскільки не знав, що обвинувачена ОСОБА_13 не мала права брати КЕГи з кіоску не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду та повністю спростовуються вищеприведеними показаннями обвинуваченої ОСОБА_13 і свідка ОСОБА_25 в частині вивезення з кіоску трьох КЕГ, які узгоджуються між собою та з дослідженими судом процесуальними джерелами доказів.
Досліджена в ході судового розгляду сукупність вищеприведених доказів переконує суд в тому, що дійсності відповідають повідомлені саме обвинуваченою ОСОБА_13 обставини скоєння крадіжки майна, належного потерпілому ТОВ «Цедар».
Так, обвинувачений ОСОБА_12 , за відсутності у нього законного права перебувати у кіоску (дозволу власника), який йому не належить та не містить належних ані йому, ані обвинуваченій ОСОБА_13 речей, проникаючи за допомогою ключів, які він завчасно взяв у обвинуваченої ОСОБА_13 , в зазначене сховище, розумів, тобто усвідомлював, що таємно (за відсутності власника) вилучає чуже майно, на яке не має ніякого права та яке в подальшому продав за 900 гривень, які витратив разом з обвинуваченою ОСОБА_13 на власні потреби.
При цьому, присутність таксиста (свідка ОСОБА_25 ) в даному випадку не виключає ознаку таємності викрадення майна, оскільки обвинувачений ОСОБА_12 , повідомивши таксиста (свідка ОСОБА_25 ) під час слідування до місця вчинення кримінального правопорушення про те, що вони їдуть забрати квас в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі, був впевнений у невтручанні останнього у здійснення ним (обвинуваченим ОСОБА_12 ) протиправних дій, направлених на заволодіння чужим майном.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене протиправне діяння.
Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при встановлених судом обставинах, доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_12 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище.
З урахуванням положень ст. 337 КПК України суд визнає вірною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 185 КК України як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким (ч. 3 ст. 185 КК України) та нетяжким (ч. 2 ст. 185 КК України) злочинами, відповідно, особи обвинувачених, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_20 раніше засуджений, одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, згідно довідки КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 19.10.2018 з 2007 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання ефедрону (Синдром залежності).
Обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, враховуючи надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, відповідно, як високий та середній, а також враховуючи відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке має бути необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_12 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 16 вересня 2020 року по 04 жовтня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Підстав для застосування до ОСОБА_12 статей 69, 75 КК України судом не встановлено.
Строк дії застосованого у відношенні обвинуваченого ОСОБА_12 в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, сплив 04.12.2021. Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше засуджений, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, має не погашену судимість та в межах даного кримінального провадження оголошувався у розшук, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати стосовно ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки залишаючись на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись з метою уникнення виконання вироку суду в частині призначеного йому покарання.
Обвинувачена ОСОБА_13 раніше засуджена, даний злочин вчинила в період дії іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2018, заміжня, має на утриманні неповнолітню дочку, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштована, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, згідно довідки КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 19.10.2018 з 2017 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (Синдром залежності).
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченої ОСОБА_13 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, вищеприведених даних про особу обвинуваченої ОСОБА_13 , яка хоча у скоєному і розкаялася, але маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і знову вчинила умисний корисливий злочин в період дії іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2018, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_13 можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства, а отже їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке має бути необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.
Також, з урахуванням того, що даний злочин обвинуваченою ОСОБА_13 був скоєний в період іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 червня 2018 року, покарання слід призначити відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком від 27.06.2018 року.
При цьому, остаточне покарання ОСОБА_13 слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки даний злочин вчинений нею до постановлення 21.08.2019 Кіровським районним судом м. Кіровограда вироку (з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24.10.2019) у відношенні неї за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, яким вона засуджена до трьох років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_13 за даним вироком, слід зарахувати відбуте нею покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2019 (з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24.10.2019), визначивши таким чином початок строку відбування покарання за даним вироком з 21 серпня 2019 року.
Підстав для застосування до ОСОБА_13 статті 69 КК України судом не встановлено.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_13 в межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування не обирався. Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_13 на теперішній час фактично відбуває покарання в місцях позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати стосовно останньої запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рівних частках підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні по 143 гривні з кожного /згідно акту здачі-приймання висновку експерта № 4381/18-27 в кримінальному провадженні № 0008171/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, негайно взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 10 серпня 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_12 зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 16 вересня 2020 року по 04 жовтня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_26 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_13 покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 червня 2018 року, призначивши до відбуття покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_13 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2019 (з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24.10.2019), більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць.

ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, негайно взявши її під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 21 серпня 2019 року.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні по 143 (сто сорок три) гривні з кожного.

Речові докази по справі, а саме: оптичний DVD-R диск срібного кольору з нанесеним на зовнішню сторону написом «Maximus» 16X night city та технічними характеристиками: DR5F6O-50014, 4,7 GB з відеозаписом з камер спостереження за 25.09.2018 року за адресою: м. Кропивницький, вул. Г. Родимцева, 1, який долучений та зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0008171 після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0008171.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_27