КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення месенджеру «Вайбер», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю сторін провадження :
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 07 квітня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05 червня 2022 року включно, залишивши без змін визначений останньому розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.
Цією ж ухвалою суд продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , однак судове рішення в цій частині не оскаржується.

Також даною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як вбачається з оскаржуваної ухвали, послався на те, що ризиками, які свідчать про доцільність продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, зокрема ОСОБА_5 , та стверджують наявність конкретного суспільного інтересу обвинувачених, на думку суду, є можливість впливу на свідків, які ще судом не допитані, переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працюють, що вказує на продовження існування ризику продовжувати злочинну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, через відсутність у нього міцних соціальні звязків.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року по справі № 753/11236/17 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_5 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, оскільки суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою 2 роки 8 місяців з 08.08.2019 року, має неповнолітню дитину 4-х років, місце реєстрації в м. Києві.

Фактично суд, як зазначає захисник, самоусунувся від судового розгляду обвинувального акта та тільки продовжує строки тримання під вартою, що є формою тиску на обвинуваченого, який не визнає своєї вини.

Також захисник звертає увагу на те, що суд продовжив строк тримання під вартою без участі самого обвинуваченого, який не зміг висловити свою думку з цього приводу, що є порушенням права обвинуваченого на захист.

Крім цього, на думку захисника обвинуваченого, прокурор, звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, не довів ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а суд, ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою, підійшов до вирішення клопотання формально та не врахував аргументи захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, в тому числі з урахуванням тієї обставини, що в умовах воєнного стану та введення комендантської години в м. Києві, ступінь ризиків істотно знизилась.

Виходячи з вищенаведеного, а також практики ЄСПЛ, на яку міститься посилання в апеляційній скарзі, захисник вважає, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а розмір застави, який незмінно визначається судом в сумі 153680 грн., і не зменшується, залишається непомірним для обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції фактично самоусунувся від судового розгляду обвинувального акта та тільки продовжує строки тримання під вартою, що є формою тиску на обвинуваченого, який не визнає своєї вини, а також на те, що, при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом не було враховано тих обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою 2 роки і 8 місяців, має на утриманні неповнолітню дитину 4-х років та місце реєстрації в м. Києві, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року, оскільки рішення суду першої інстанції щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, містить у собі належні мотиви для його ухвалення, з урахуванням вимог, передбачених, як Кримінальним процесуальним кодексом України, так і відповідними нормами міжнародного законодавства, а тому колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для визнання оскаржуваної ухвали незаконною або необґрунтованою.

Не може колегія суддів погодитися і з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що прокурор, звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, не довів ризиків, передбачених ст. 177 КРК України, а суд, ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою, формально підійшов до вирішення цього клопотання та не врахував аргументів захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, в тому числі з урахуванням тієї обставини, що в умовах воєнного стану та введення в м. Києві комендантської години, ступінь ризиків істотно знизилась, оскільки зазначені доводи не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність ризиків, які, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, незважаючи на існування презумпції невинуватості, виправдовують тримання останнього під вартою, виходячи із суспільних інтересів та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, на думку колегії суддів, застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації в м. Києві, не тільки не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а й виключити можливість здійснення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Більш того, всупереч твердженням захисника обвинуваченого, в умовах воєнного стану, ступінь ризиків, які були встановлені судом під час вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу, не тільки не знизилась, а навпаки підвищилась, оскільки взагалі робить їх непередбачуваними.
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 червня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2022 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05 червня 2022 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 753/11236/17

Номер провадження : 11-кп/824/2146/2022

Категорія: ч. 2 ст. 307КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1