справа № 361/2006/22
провадження № 1-кс/361/446/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2022 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001089 від 31 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:
01 червня 2022 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, слідчий, за погодженням з прокурором в порядку статті 40 КПК України, звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, у якому просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 31 травня 2022 року під час проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, неподалік буд. 28, зокрема на велосипед марки Condor, сіро-зеленого кольору.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до матеріалів клопотання, 31 травня 2022 року за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, неподалік буд. 28 було проведено огляд місця події, під час якого гр. ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції велосипед марки Condor, сіро-зеленого кольору, який у подальшому, постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 31.05.2022 року було визнано речовим доказом у межах вказаного кримінального провадження.

Приписами ч. 1 ст. 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Крім того, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.

За правилами ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Крім того, згідно зі ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

З аналізу наведених норм вбачається, що рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, та в разі необхідності групи прокурорів, що здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також рішення про призначення (визначення) слідчого (групи слідчих) в конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно ухвалюватись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова повинна відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення у формі постанови, зокрема бути підписаною службовою особою, яка її ухвалила.

З огляду на відсутність у матеріалах клопотання постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не наділена повноваженнями для погодження клопотань слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК України, у межах кримінального провадження № 0001089 від 31 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 170 КПК України автор клопотання не зазначив, яке з трьох прав, а саме: відчуження, розпорядження чи користування майном необхідно застосувати до власника майна, в якості обмеження реалізації ним права власності.

Відсутність у клопотанні вказаних відомостей дає підстави слідчому судді вважати, що ініціатор клопотання навмисно намагається унеможливити встановлення слідчим суддею у судовому засіданні фактів, які підлягають встановленню під час розгляду такого клопотання у судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна прокурору на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України, для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 64-2, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001089 від 31 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1