Провадження № 1-кс/947/9230/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000868 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, до слідчого управління ГУНП в Одеській області з Управління Служби безпеки України в Одеській області, надійшло повідомлення про те, що на території м. Одеси та Одеської області діє група осіб, яка займається незаконним гральним бізнесом.

Так, на території м. Одеса, функціонує організоване злочинне угрупування, яке має чітку ієрархію, дiє складно та має розподіл функцій та обов`язків між всіма членами угрупування, які організували незаконну мережу гральних закладів, яка приховано функціонує у нічний час доби та надає послуги гральних закладів на території м. Одеса.

Вказані гральні заклади функціонують переважно у нічний час доби з дотриманням відповідних вимог конспірації (спостереження за адресами, вхід до закладiв здiйснюється лише за раніше обумовленим паролем та за попереднім дзвінком на мобільний телефон адмiнiстратора закладу, лише для ідентифікованих клієнтів, кошти, які сплачуються гравцями одразу передавались на вулицю).

В ході відпрацювання гральних закладів розташованих у м. Одеса та на території Одеської області було встановлено, що всі вони працюють в закритому режимі, з чітким графіком та системою сигналів для клієнтів, яких допускають до зали за домовленістю. Зазначене свідчить про те, що вказані заклади діють незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, не маючи відповідних ліцензій на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, що суперечить ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор».

В ході досудового розслідування 18.08.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2022 року було проведено обшук за місцем здійснення незаконної гральної діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було встановлено, що за вказаною адресою здійснює свою діяльність ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» () засновником якого є ОСОБА_4 .

Згідно реєстру комісії з регулювання азартних ігор та лотерей встановлено, що ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» () дозвільні документи на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у мережі Інтернет, не видавались та не надавались.

В ході проведення обшуку, за адресою:

АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку.

За результатами проведення огляду вказаних вилучених предметів та документів встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, мають бути визнані в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження.

Так, встановлено, що імовірно для здійснення незаконної гральної діяльності використовується об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи вказані факти прокурор прийшов до висновку, що на даний момент є доцільним накласти арешт на вказаний у клопотанні об`єкт нерухомого майна з метою забезпечення недопущення його відчуження, адже він ймовірно використовується для здійснення кримінально-протиправних дій, а не накладення арешту може призвести до його відчуження, поділу або інших дій направлених на приховування слідів кримінального правопорушення та в результаті неможливості встановлення важливих фактів та обставин, що обов`язково необхідно встановити під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте просив розглянути клопотання у його відсутність, про що подав відповідну заяву.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Спеціальна конфіскація відповідно до ч. 1 ст. 961 КК України полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч. 2 ст. 203-2 передбачає покарання у вигляді штрафу від сорока тисяч до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на три роки.

Випадки застосування спеціальної конфіскації, відповідно до ст. 962
КК України: спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000868 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Так, прокурором встановлено, що імовірно для здійснення незаконної гральної діяльності використовується об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 310070299 від 16.09.2022 року вбачається, що відомості про власника об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Вказаний об`єкт нерухомого майна імовірно використовується для вчинення кримінально протиправних дій.

Так, існують обґрунтовані підстави вважати, що вказаний об`єкт нерухомості може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення недопущення її відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження предмету злочину з метою недопущення його відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000868 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, та користування на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про власника якого згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 310070299 від 16.09.2022 року - відсутні.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1