БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/233/22
Провадження № 1-кп/730/39/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000157 від 31.05.2022р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, непрацюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 10 травня 2022 року близько 07-00 год. в умовах дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., та продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., затвердженого Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022р., Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022р., затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022р., Указом Президента України №341/22 від 17.05.2022р., затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022р., прибув до господарства ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де через хвіртку зайшов на його територію, а потім через незамкнуті вхідні двері проникдо веранди житлового будинку, звідки таємно викрав велосипед марки «Україна» з відкритою рамою вартістю 1266,67 грн, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що вранці 10 травня 2022 року він ішов повз господарство ОСОБА_6 та вирішив підперти хвіртку, яка шаталась. Зайшовши на територію даного домогосподарства, він штовхнув незамкнуті двері будинку, увійшов всередину будинку й з приміщення веранди викрав жіночий велосипед марки «Україна» червоного кольору, який у подальшому продав місцевому мешканцю за 200 грн, витративши кошти на власні потреби. Зазначає, що раніше не знав, кому належало господарство, з якого він викрав велосипед; дозволу на проникнення всередину будинку ОСОБА_6 йому не давала й доглядати за ним не просила. Вчинив крадіжку, оскільки не мав коштів на проживання; джерелом його доходу є періодичні заробітки по найму. Велосипед повернуто потерпілій, він просив у неї вибачення, розкаюється в скоєному.

Потерпіла ОСОБА_6 була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, в наданій заяві від 11.07.2022р. просить розглядати справу без її участі, ніяких претензій до ОСОБА_5 не має, оскільки викрадений велосипед їй повернуто, покарання обвинуваченому призначити згідно закону.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Заслухавши обвинуваченого, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло та вчиненому в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, є особою працездатного віку, але не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків по найму, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не судимий в силу ст.89, ч.1 ст.80, ч.2 ст.90 КК України, оскільки попередній вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн не було виконано, давність його виконання не переривалась й ОСОБА_5 було звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акта відсутні.

Потерпіла в своїй заяві повідомила про відсутність жодних претензій до обвинуваченого в зв`язку з отриманням сатисфакції у вигляді повернення викраденого велосипеда.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб); на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних, пробаційних заходів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності декількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, вартості викраденого майна та його повернення потерпілій, в зв`язку з чим та не має ніяких претензій, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Згідно зі ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути 514,86 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 514,86 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Речові докази по справі: велосипед марки «Україна», який знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілої ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 ; СD-R диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в справі.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1