Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/846/22
Провадження №: 1-кп/332/118/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньотехнічна, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, працевлаштованого на посаді рубача дроту ФОП «Торквато», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

21 грудня 2021, приблизно о 16 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Лізи Чайкіної зі сторони вулиці Вроцлавської в напрямку вулиці Республіканської в місті Запоріжжі.

В цей час, попереду, на нерегульований пішохідний перехід, який розташований в районі будинку №55 по вулиці Лізи Чайкіної в місті Запоріжжі та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 (Нерегульований пішохідний перехід) та дорожніми знаками - 5.38.1 та 5.38.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху України, вийшла пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка почала перетинати проїзну частину вулиці Лізи Чайкіної, зліва-направо відносно руху автомобіля «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час руху, по зазначеній проїзній частині, водій ОСОБА_5 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася по ньому, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, та, не надавши перевагу в русі останній, виїхав на пішохідний перехід, де передньою частиною кузова автомобіля «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого:

п.18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/108-22/250-ІТ від 18.02.2022, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи №2426п від 15.02.2022 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді:

«Травма правого колінного суглоба з ушкодженням зв`язок та хрящів, з накопиченням крові у порожнині суглоба, з внутрішньосуглобовим переломом правої великогомілкової кістки (за наданими даними) у гр. ОСОБА_7 : кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Синець лівої гомілки у гр. ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Не виключається можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи».

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що 21 грудня минулого року, приблизно о 16:00 16:30 год. повертався з роботи на автомобілі «Ноndа Ассоrd», яким керував по довіреності. Рухався, по вул. Лізи Чайкіної та перед поворотом, який веде до банку «ПУМБ», відволікся на поворот праворуч, тому що там є нерегульований пішохідний перехід, тому потерпілу, яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва та який розташований до повороту відразу не помітив. Як тільки помітив потерпілу, а це було вже пізно, застосував екстрене гальмування до повної зупинки автомобіля, однак зіткнення не вдалося уникнути. Удар прийшовся передньою частиною кузова автомобіля у правий бік тулуба потерпілої. Після гальмування він вийшов з автомобіля, запропонував допомогу, намагався допомогти сісти в автомобіль та відвезти до лікарні, однак потерпіла відмовилась. Потерпіла викликала швидку. Швидка приїхала через 20-25 хвилин. В стані алкогольного або наркотичного сп`яніння він не перебував, місце дорожньо-транспортної пригоди не покидав, єдине машину прибрав з проїзної частини на декілька метрів, щоб не заважала руху, дочекався співробітників поліції, вину визнавав з самого початку. Дуже шкодує про вчинене, у судовому засіданні вибачився перед потерпілою. В ході розгляду справи відшкодував 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Готовий був виплатити в рахунок відшкодування шкоди 100000 гривень, написавши розписку про виплату в розстрочку ще 50000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, щоб потерпіла не зверталась до страхової, однак потерпіла не погодилась через бажання отримати кошти відразу в сумі 170000 гривень. З приводу уточненої позовної заяви, визнає лише вимоги щодо стягнення франшизи, решту вимог не визнає.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що 21 грудня минулого року приблизно о 16:25-16:30 вона перетинала нерегульований пішохідний перехід через вул. Лізи Чайкіної. Вона вже майже завершила перехід, як її збив автомобіль. Від удару вона впала. Водій ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, запропонував допомогу, намагався посадити її в автомобіль, вона просила не робити цього, адже вона медик, і знає, що в деяких випадках, краще не рухатися, щоб не було гірше. Удар їй прийшов у праву частину тулуба, був ушкоджений колінний суглоб, перелом великогомілкової кістки та сінець на лівій нозі. Вона викликала швидку, швидка приїхала десь через 20-30 хвилин. Її відвезли до лікарні, на стаціонарі вона була протягом 3-х днів, потім лікувалася амбулаторно, а через місяць її прооперували. Її життя дуже змінилося, вона досі не може нормально ходити, весь час відчуває біль, тому просить задовольнити позов у повному обсязі, а покарання призначити відповідно до вимог закону.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням постанов про визнання речовими доказами, ухвали суду про арешт майна, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та у повному обсязі матеріалів в частині цивільного позову.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він спричинив тілесні ушкодження потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди через порушення ним Правил дорожнього руху України. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив, викладені в обвинувальному акті обставини, і визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, не суперечать показам потерпілої, тому приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, стан здоров`я - на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога не перебуває, має позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, соціальні зв`язки - одружений, на його утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, офіційно працевлаштований, в рахунок відшкодування моральної шкоди сплатив потерпілій 50000 гривень.

З урахуванням думки прокурора, висловленої у судових дебатах, думки потерпілої, яка залишила питання щодо міри покарання на розсуд суду, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи за можливе призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, але із застосуванням ст. 75 КК України щодо основного покарання. Суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому та відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання. Що стосується вирішення судом питання про застосування додаткового покарання та строку його покарання, то суд виходить з того, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що керування транспортним засобом для обвинуваченого є джерелом заробітку, а тому застосування додаткового покарання на переконання суду забезпечить у достатній мірі виправлення обвинуваченого.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Щодо запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Щодо цивільного позову.

У справі потерпілою, цивільним позивачем ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов, який неодноразово було уточнено.

Так, згідно уточнених позовних вимог цивільний позивач просила стягнути з ОСОБА_5 :

- матеріальну шкоду, що складається із втраченого доходу у розмірі 64807,01 грн та франшизи у розмірі 2600 грн;

- моральну шкоду з урахуванням сплаченої суми у розмірі 48788,32 грн;

- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7400 грн.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205611340 розмір франшизи визначений в сумі 2600 грн. Обвинувачений в цій частині позов визнав, а тому матеріальна шкода в сумі 2600 грн. підлягає стягненню на користь потерпілої.

Що стосується матеріальної шкоди, а саме втраченого доходу у розмірі 64807,01 грн, суд вважає такі вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, стаття 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Згідно довідки КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради ОСОБА_7 були нараховані та виплачені лікарняні, а саме: з грудня 2021 по квітень 2022 сплачено 34316,99 грн.

Отже на підставі ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не отримані доходи ОСОБА_7 відшкодовані.

Посилання в обґрунтування вимог щодо стягненнявтраченого доходу на ст. ст. 1195 та 1197 ЦК України суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Частиною 1 ст. 1197 ЦК України встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці, МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

На підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

У зв`язку із тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів встановленого відсотку (ступеня) втрати професійної або загальної працездатності потерпілої ОСОБА_7 , що дають підстави для застосування положень статей 1195 та 1197 ЦК України, тому у цій частині позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 48788 гривень 32 копійки, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений частково визнав та відшкодував моральну шкоду у сумі 50000 гривень. Страховою компанією була відшкодована моральна шкода в сумі 1211,68 грн. Як зазначив обвинувачений, ще 48788,32 грн не має можливості сплатити потерпілій, з тих підстав що через воєнний стан банки не дають кредити, він декілька місяців був на простої. На думку захисника обвинуваченого потерпілій відшкодована моральна шкода в повному обсязі.

Суд при визначенні розміру моральної шкоди, враховує ступінь душевних страждань, які зазнала потерпіла і які виразилися у душевних стражданнях та перенесеному стресі, які були понесені нею. Так потерпіла була вимушена пройти тривале лікування, була прооперована, вона і на даний час відчуває постійний біль, не може нормально пересуватися, суд визначає розмір моральної шкоди з урахуванням встановлених судом обставин по справі, а також матеріальну можливість обвинуваченого, та оцінює моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, що на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому вираженні є достатнім розміром для компенсації моральних страждань потерпілої і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, який за направленістю умислу відноситься до необережного. З урахуванням того, що потерпілій було відшкодовано 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, то вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди в сумі 48788 гривень 32 копійки не підлягають задоволенню.

Стосовно витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7400 гривень, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення з обвинуваченого понесених потерпілою, цивільним позивачем ОСОБА_7 витрат на правничу допомогу в сумі 7400 грн, адвокатом ОСОБА_8 надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 14.04.2022 року; додаткову угоду до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 14.04.2022; акт виконаних робіт № 14/04 від 14.04.2022, акт № 14/04 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги на суму 2600 грн; попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат № 14/04; квитанція про сплату гонорару № 14/04 на суму 2600 грн; ордер на надання правової (правничої) допомоги; акт виконаних робіт № 14/7 від 14.07.2022, акт № 14/07 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги на суму 4800 грн.; квитанція про сплату гонорару № 14/07 на суму 4800 грн.

Виходячи із наданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, є співмірним із наданими адвокатом послугами, та суд приходить до висновку, про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із усною консультацією, складанням адвокатських запитів, складанням та поданням до суду цивільного позову та участі у судових засіданнях, у зазначеному розмірі.

Щодо арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2021 року у справі № 334/9945/21, 1-кс/334/2291/2021 на автомобіль «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та арешт, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2022 року у цій справі на транспортні засоби DAEWOO RAСER, 1498 см. куб., 1995 р.в, № куз. НОМЕР_2 та АЗЛК 2141201, 1480 см. куб. 1990 р.в. № шасі НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 підлягає скасуванню оскільки підстави арешту на теперішній час відпали.

Щодо процесуальних витрат.

Витрати на залучення експерта при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи складають 2059 гривень 44 копійки та на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Щодо речових доказів.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді ОДНОГО року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на ОДИН рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити, якщо він протягом ОДНОГО року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь потерпілої ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду (розмір франшизи) в сумі 2600 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 7400 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2021 на автомобіль «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2022 року у цій справі на транспортні засоби DAEWOO RAСER, 1498 см. куб., 1995 р.в, № куз. НОМЕР_2 та АЗЛК 2141201, 1480 см. куб. 1990 р.в. № шасі НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи вартістю 2059 гривень 44 копійки.

Речові докази:

- автомобіль «Ноndа Ассоrd», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови про визнання речовими доказами від 22.12.2021 був переданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового тримання автотранспорту Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області залишити за належністю власнику ОСОБА_9 .

- DVD-R диск з відеозаписом, що фіксує обставини дорожньо-транспортної пригоди 21.12.2021 на пішохідному переході по вул. Лізи Чайкіної в м. Запоріжжі, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1