Справа № 299/3366/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/375/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2022 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні № 0000222, внесеному 03 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, офіційно не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - домашній арешт, строком на 60 (шістдесят) днів, до 09 вересня 2022 року включно з покладенням таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за першою вимогою; з 21 години по 08 годину не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

З матеріалів судового провадження убачається, що 11 липня 2022 року до Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, 02 червня 2022 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, у період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_7 , знаходячись на території храму «Святого Духа», що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Тюльпанів, 3, Берегівського району, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні діяння, з метою особистого збагачення, таємно викрав велосипед марки «АRDIS», сіро-зеленого кольору з білою корзиною, який знаходився на території храму, вартість якого згідно з висновком експерта від 06.06.2022 становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень, який належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_8 і з викраденим зник, чим спричинив їй матеріальну шкоду на цю суму. 15 червня 2022 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Лейзмана в м. Виноградів, Берегівського району, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, впевнившись у тому, що його дії непомітні для сторонніх осіб, таємно викрав велосипед марки «Україна» старого взірця, жіночого типу, блакитного кольору, який знаходився припертим біля фасадної частини будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого, згідно з висновком експерта від 04.07.2022 становить 800 (вісімсот) гривень, та з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на цю суму. 28 червня 2022 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_7 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, знаходячись на території КНП «Виноградівська РЛ», що по вул. Лікарняна, 13, в м. Виноградів, шляхом вільного доступу пройшов до кардіологічного відділення та зайшов у палату № 1, де впевнившись, що його ніхто не бачить, та його дії будуть непомітними для сторонніх осіб, які знаходились у палаті, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з тумбочки, що знаходилась біля одного з ліжок, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung А03 Core» чорного кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта від 29 червня 2022 року становить 2200 (дві тисячі двісті) гривень. У клопотанні слідчий також вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої в умовах воєнного стану, скоєної повторно, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що підозра ОСОБА_10 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на підставі яких 08.07.2022 слідчий виніс повідомлення про підозру, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пункту пропуску державного кордону України; незаконно впливати на свідків, вступаючи з ними у поза процесуальні відносини, схиляючи їх до зміни наданих слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких; також ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. З огляду на наведене, слідчий стверджує, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам, тому є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, що підозра ОСОБА_10 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на підставі яких 08.07.2022 слідчий виніс повідомлення про підозру. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, передбаченим у статті 177 КПК УКраїни. При цьому, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, які прив`язують його до місця проживання. З огляду на наведене, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, ніж той, про обрання якого клопоче слідчий, а саме у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний час доби, який, на думку слідчого судді, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, слідчий суддя дійшов хибного висновку, відмовивши органу досудового розслідування у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, тому ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; існує ймовірність незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; також наявний ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, апелянт вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем свого проживання. На думку прокурора, вищенаведене є підставою для висновку, що домашній арешт буде недостатньо ефективним запобіжним заходом для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_11 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення та даних про поважність причин неявки підозрюваний та адвокатка ОСОБА_11 до суду не подавали, що прокурор подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, і судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження внесене 03.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_12 .

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брав участь підозрюваний ОСОБА_7 та адвокатка ОСОБА_11 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_13 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема Витягом із ЄРДР про внесення до Реєстру відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 08.07.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна), може призвести до настання передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного та даними, що характеризують підозрюваного ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, які прив`язують його до місця проживання. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у певний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, будуть недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за першою вимогою; з 21 години по 08 годину не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, що відповідно до письмового клопотання прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено й обвинувальний акт надіслано до місцевого суду для його розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід - домашній арешт, строком на 60 (шістдесят) днів, до 09 вересня 2022 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: