Справа № 638/5257/22
Провадження № 1-кп-638/1239/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0001025 від 08 липня 2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності та хронічні захворювання спростовує, утриманців не має, військовозобов`язаного, раніше не судимого, в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,-

встановив:
«19» червня 2022 року, у період часу з 10 год. 04 хв. до 11 год. 05 хв., ОСОБА_4 , у період воєнного стану поширеного на території України, перебуваючи на 2-ому поверсі у приміщенні супермаркету «РОСТ» за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. №61-Ж, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисні дії з таємного викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями не спостерігають оточуючі, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» за вищевказаною адресою, з отвору для прийому карток вказаного банкомату взяв банківську картку з безконтактним чіпом АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами « НОМЕР_1 », яка належить потерпілому ОСОБА_5 , тим самим у ОСОБА_4 виник доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти ОСОБА_5 . Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно розуміючи, що згідно умовами використання банківських карток АТ КБ «Приватбанк» при безконтактному розрахунку без введення пін-коду можливо лише на дрібні грошові суми, ОСОБА_4 незаконно заволодів грошовими коштами у загальній сумі 1407,36 грн., шляхом оплати товарів вищевказаною банківською карткою з безконтактним чіпом АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами « НОМЕР_1 », спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на грошову суму у розмірі 1407,36 грн.

Крім того, «19» червня 2022 року близько 10 год. 04. хв., ОСОБА_4 , у період воєнного стану поширеного на території України, перебуваючи біля банкомату «Приватбанк» на 2-ому поверсі у приміщенні супермаркету «РОСТ» за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. №61-Ж, таємно викрав з отвору для прийому карток вказаного банкомату банківську картку з безконтактним чіпом АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами « НОМЕР_1 », яка належить потерпілому ОСОБА_5 , яка, відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.ст.1 і 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом.

С цього моменту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне привласнення офіційного документа, а саме - банківської картки з безконтактним чіпом АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами « НОМЕР_1 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого офіційного документа, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, незаконно привласнив вказану банківську картку, яка надавала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 розпорядився вказаною банківською карткою на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що в той день він дійсно пішов до вказаного магазину, коли піднявся на другий поверх то побачив, що на підлозі лежить банківська картка, він підняв її та спустився на перший поверх, щоб розрахуватися та купити собі цигарки та продукти харчування. Розумів, що вчинив неправильно, розкаявся у скоєному.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомив, що не має бажання бути присутнім у судовому засідання, позовні вимоги не заявлені. Просив справу розглядати за його відсутності.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно не працюючий, проте працює за трудовими договорами, раніше судимий відповідно до вироку Золочівського районного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року за ч.4 ст. 407 КК України до трьох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком на два роки, відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 травня 2019 року звільнений від призначеного покарання по закінченню іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Утриманців не має. інвалідності, хронічні захворювання спростовує.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин та проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75,76 КК України.

Судові витрати у справі відсутсні.
Запобіжний захід не обирався.
Позовні вимоги не заявлені.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинанням менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: банківську картку з безконтактним чіпом АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами « НОМЕР_1 »- повернути потерпілому ОСОБА_5 , диск зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1