Справа №760/9146/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , подане в його інтересах представником - адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 , подане в його інтересах представником - адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна
Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні органу досудового розслідування СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 04.02.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2022 року накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки MERCEDES BENZ G-55 AMG, з прикріпленим номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 .

Представник заявника вважає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно транспортного засобу володільця майна, на яке накладено було арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту на транспортний засіб володільця майна.

Щодо необґрунтованості накладення арешту зазначає, що постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області від 04.02.2022 року автомобіль визнано речовим доказом. Однак не враховано, що власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_4 .

Так, згідно договору купівлі продажу транспортного засобу №-8045/2022/3103435 від 11.02. 2022 року, зареєстрованого територіальним сервісним центром ІНФОРМАЦІЯ_1 за №-8045, продавець ОСОБА_5 продав, а покупець ОСОБА_4 купив транспортний засіб марки MERCEDES BENZ G-55 AM, чорного кольору, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 з прикріпленим номерним знаком НОМЕР_1 .

Крім того слідчий не надав правової оцінки документам, а саме свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер НОМЕР_2 , з прикріпленим номерним знаком НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_4 , з якого вбачається, що воно заповнене на ім`я останнього та відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обліку на території України.

Як свідчать матеріали кримінальної справи, відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження не відкривалося органом досудового слідства та йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

ОСОБА_4 також не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Таким чином, накладання арешту є необґрунтованим.

Крім того, з моменту арешту майна пройшло більше (три) місяці, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство на даний час триває, майно володільця майна, на яке накладено арешт, визнано по кримінальній справі речовим доказом, представник вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, просить скасувати арешт та зобов`язати слідчого повернути транспортний засіб власнику на відповідальне зберігання, як речовий доказ.

У судовому засіданні представник заявник підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з викладених підстав.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання Київська обласна прокуратура повідомлена в порядку, визначеному КПК України.

04.08.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява прокурора про відкладення судового засідання у зв`язку із його участю у судовому процесі у м. Бориспіль о 09:00 год. та в подальшому проведенні невідкладних слідчих дій на території Київської області.

Положення КПК Україні не містять вимоги щодо розгляду клопотання про скасування арешту майна за обов`язкової участі прокурора, який не був позбавлений можливості надати письмові пояснення або заперечення, а тому, враховуючи другу неявку прокурора, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, вбачається наступне.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000015 від 04.02.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською обласною прокуратурою.

В квітні 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках вказаного кримінального провадження, яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2022 року (справа № 760/3134/22, провадження № 1-кс/760/1136/22) було задоволено, накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Mercedes-benz G55 AMG», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

За положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

При цьому, ч. 2 ст. 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зі змісту поданого заявником клопотання вбачається, що, ознайомившись з ухвалою, він як власник майна не згоден з накладенням арешту на його транспортний засіб як предмет особистої власності.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що доводи сторони заявника в частині непогодження з ухвалою слідчого судді від 14.04.2022 року при розгляді даного клопотання, слідчим суддею не можуть братися до уваги, оскільки вказана ухвала є процесуальним рішенням суду за результатом розгляду відповідних матеріалів клопотання. До того ж, враховуючи положення ст. 309 КПК України, сторона у визначені законом порядок та строки могла реалізувати своє право на оскарження ухвали про арешт майна.

Щодо інших доводів адвоката в обґрунтування поданого клопотання, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладаючи арешт на об`єкти нерухомого майна, в ухвалі від 14.04.2022 року слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане у клопотання слідчого майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме те, що майно є речовим доказом, та майном, щодо якого існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищенням майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_3 , як власник нерухомого майна, на яке було ухвалою слідчого судді накладено арешт із заборони відчуження, розпорядження та користування, звернувся до суду з клопотанням про скасування такого арешту.

Сторона заявника посилається, зокрема, на те, що при визнанні автомобіля речовим доказом слідчим не враховано, що власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_4 .

Також зазначає, що відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження не відкривалося органом досудового слідства та йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

Крім того, з моменту арешту майна пройшло більше (три) місяці, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство на даний час триває, майно володільця майна, на яке накладено арешт, визнано по кримінальній справі речовим доказом.

Дані обставини не спростовано прокурором, за клопотання якого було накладено арешт.

Так, за положеннями абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підтвердження вказаних у клопотанні обставин представником заявника надано копію договору купівлі продажу транспортного засобу №-8045/2022/3103435 від 11.02.2022 року, зареєстрованого територіальним сервісним центром ІНФОРМАЦІЯ_1 за №-8045, згідно умов якого ОСОБА_5 (продавець) передав у власність ОСОБА_4 (покупець) транспортний засіб марки MERCEDES BENZ, модель G-55 AM, 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_1 , а також копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_4 .

Зі змісту ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2022 року вбачається, що кримінальне провадження № 0000015 від 04.02.2022 року здійснюється за фактом передачі грошових коштів зі сторони потенційного покупця громадянина Ісламської Республіки Наджафпурдарзі ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_5 за автомобіль, який в той же день було оформлено на останнього та в подальшому за підробними документами на Наджафпурдарзі Хамед, з метою введення останнього в оману.

Жодній особі, враховуючи відсутність будь-яких відомостей від Київської міської прокуратури, про підозру не повідомлено.

Тобто, щодо, зокрема, ОСОБА_4 , то його процесуальний статус у вказаному кримінальному провадженні визначений лише як власника майна - автомобіля, який прокурор вважає об`єктом кримінально-протиправних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з тим, Конституція України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» звернув увагу, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 КПК України до засад кримінального провадження відноситься, зокрема, недоторканність права власності.

За положеннями ч. 1 ст. 16 цього Кодексу позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею з матеріалів клопотання та доданих до нього документів встановлено, що слідство в кримінальному провадженні № 0000015 триває з лютого 2022 року. При цьому, арешт на автомобіль, належний ОСОБА_4 , накладено лише в квітні 2022 року, тобто зі спливом двох місяців від внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення. Обставин, що б свідчили, що ОСОБА_4 , який є власником майна, набув будь-якого іншого процесуального статусу в цьому кримінальному провадженні, не встановлені.

Таким чином, враховуючи викладене та, оскільки відсутні підстави вважати, що майно, а саме: автомобіль марки «Mercedes-benz G55 AMG», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_5 , набуте у власність ОСОБА_4 незаконними діями з його сторони, то безпідставними і надмірними є будь-які обмеження, застосовані до права власності останнього.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для скасування накладеного арешту на рухоме майно, що належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 , подане в його інтересах представником - адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт з забороною відчуження, розпорядження та користування майна, а саме: автомобіля марки «Mercedes-benz G55 AMG», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_5 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу 8045/2022/3103435 транспортного засобу від 11 лютого 2022 року є ОСОБА_4 ; накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року в рамках кримінального провадження № 0000015 від 04 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09 серпня 2022 року.

Слідчий суддя: