Роздільнянський районний суд Одеської області
справа 511/1500/22
Номер провадження: 1-кп/511/159/22
26 серпня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм таксі, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2018 року народження, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -
Так обвинувачений ОСОБА_6 22.06.2022 року погодився на прохання не встановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в сприянні у організації незаконного переправлення громадян через лінію державного кордону України поза пунктом пропуску.
Відповідно невстановлена слідством особа попросила ОСОБА_4 зустріти трьох осіб в м. Одеса та перевезти їх на власному автомобілі до с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області до місцевості поблизу лінії державного кордону України, з метою їх подальшого незаконного переправлення на територію Республіки Молдова в районі проміжного прикордонного знаку 0507/03 на напрямку с. Розалівка (Україна) с. Нова Андріяшівка (Молдова).
В подальшому ОСОБА_4 виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу з невстановленою слідством особою щодо організації незаконного переправлення громадян через лінію державного кордону України, отримав від цієї особи телефонним зв`язком координати та телефонні номери ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для подальшого їх перевезення до заздалегідь визначеного місця в с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області.
В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати раніше обумовлений злочинний намір з невстановленою слідством особою, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме 23.06.2022 року, приблизно о 20:30 год., на власному автомобілі марки «Мерседес Е 320» державний номерний знак НОМЕР_1 приїхав за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа 2, де зустрівся із ОСОБА_7 , який очікував його в обумовленому місці та сів до автомобіля ОСОБА_4 .
У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно, спільно з невстановленою слідством особою, отримавши від останнього телефонний номер ОСОБА_9 зв`язався з ним та приблизно о 20:40 год. зустрівся з ним біля магазину «СТВОЛ» за адресою: м. Одеса, вулиця Рішельєвська, 73, де ОСОБА_9 , слідуючи вказівкам особи, сів до автомобіля ОСОБА_4 .
Після чого усі разом поїхали в напрямку с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, де під час руху, ОСОБА_4 отримав від невстановленої слідством особи дані про місцезнаходження ОСОБА_8 та надав вказівку забрати його в с. Степове Роздільнянського району Одеської області біля АЗС на узбіччі дороги. У подальшому приблизно о 21:40 год. під`їхавши у заздалегідь обумовлене ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 , який сів до його автомобіля. Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 23.06.2022 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 привіз на власному автомобілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до визначеного з невстановленою слідством особою місця біля цвинтаря в с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області неподалік від лінії державного кордону України і повідомив, що їм необхідно залишатися на місці не поміченими та чекати подальших вказівок від невстановленої слідством особи.
Після чого ОСОБА_4 повідомив телефонним зв`язком невстановлену слідством особу , що довіз ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до визначеного з ним місця, де залишив їх у скритному місці та сказав очікувати подальших вказівок. Однак, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були виявлені та затриманні працівниками Державної прикордонної служби України при спробі перетину лінії державного кордону України в районі проміжного прикордонного знаку 0507/03 на напрямку АДРЕСА_3 .
Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення кількох осіб через Державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб.
27 липня 2022 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 52, 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно укладеної угоди ОСОБА_10 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, він та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч. 2 ст.332 КПК України.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_11 за вчинений злочин з урахуванням пом`якшуючих його вину обставин - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, - це призначення покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.2 ст.332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років. Крім цього, сторонами узгоджено, що виправлення обвинуваченого можливо без відбуття призначеного покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно. Відтак фактичні обставини справи не оспорював. Також пояснив, що заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені йому наслідки укладення та затвердження вказаної угоди. При цьому повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості , розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, просив призначити обвинуваченому мінімальний іспитовий строк, визначений ст.75 КК України.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що дана угода підлягає затвердженню судом виходячи з наступного.
Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам та у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України , вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
В силу положення ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, при цьому на виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо яких визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, вид покарання, який буде до нього застосований.
Також шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутністю обставин, що його обтяжують, відповідно до ст. 67 КК України.
Тому суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п"ять ) років із звільненням його від відбування покарання з з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Також в даному випадку суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде встановлення йому іспитового строку на підставі ст.75 КК України терміном на 1(один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до санкції ч.2 ст.322 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до п.17 Постанови ПВСУ "Про практику призначення судами покарання" якщо таке додаткове покарання є обов"язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади або займалися діяльністю, з якими пов"язано вчинення злочину. До інших осіб таке покарання не застосовується, за наведенням у судовом у рішенні таких мотивів.
Оскільки обвинувачений на займав будь-яких посад на момент вчинення інкримінованого йому злочину, не займався будь-якими видами господарської дільності в Україні, суд вважає, що підстав для застосування додаткового виду покарання до нього не має.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч.2 ст.374, 474, 475 КПК України,, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1