Справа № 296/3078/22
УХВАЛА
Іменем України
14 червня 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 17 лютого 2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні вказано, що 17.02.2021 близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_5 , керував технічно справним автомобілем «BMW X7» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Житомирі по вул. Вітрука зі сторони вул. Ціолковського у напрямку вул. Івана Огієнка.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом поблизу 2-го проїзду Польового майдану, водій ОСОБА_5 перевищив максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР, Правила) («у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»), чим грубо порушив вимоги пункту 12.9.б) ПДР («водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил»), таким чином в порушення вимог пункту 2.3.д) ПДР водій ОСОБА_5 створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.

Також, незважаючи на створену загрозу безпеці дорожнього руху, водій ОСОБА_5 , свідомо ігноруючи загальноприйняті правила поведінки на дорозі та зобов`язання виконувати вимоги ПДР, у тому числі, ті, що носять характер заборони, перебуваючи в умовах створеної ним небезпечної обстановки, яка вимагала особливої уваги від нього як особи, яка керує транспортним засобом, діючи злочинно самовпевнено, продовжував порушувати вимоги пункту 12.9.б) ПДР, рухаючись транспортним засобом в межах населеного пункту з перевищенням дозволеної швидкості.

При цьому ж, в порушення вимог пункту 2.3.б) ПДР водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, що призвело до наступного.

Так, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на який зліва вийшов пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого він об`єктивно був спроможний виявити, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 1.7. Правил не був особливо уважним до такої категорії учасника дорожнього руху як пішохід та обережним до людей похилого віку.

Також, в порушення вимог пункту 18.1. ПДР наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_6 , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого створив небезпеку.

Водночас, перебуваючи на відстані достатній для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, за умови руху з дозволеною швидкістю руху у населеному пункті, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 12.1. ПДР, невірно оцінив дорожню обстановку, і відповідно маючи змогу не відреагував на її зміну, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати задля належної оцінки дорожньої ситуації, створеної ним внаслідок злочинної самовпевненості.

Натомість, продовжуючи рух автомобілем з перевищенням максимально допустимої швидкості, без вжиття жодних заходів для усунення створеної ним небезпечної обстановки, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 12.3. ПДР негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «BMW X7» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1. та 5.35.2. ПДР «пішохідний перехід»).

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, переломів кісток склепіння та основи черепа в результаті закритої черепно-мозкової травми, від яких настала смерть.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.7., 2.3.б), 12.1. 12.3., 12.4., 12.9.б) та 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17 лютого 2021 року по даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

02.06.2022 до СУ ГУНП в Житомирській області від представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 надійшла позовна заява про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 2 242 000 (два мільйони двісті сорок дві тисячі) гривень.

03.06.2022 відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та повідомлено у спосіб передбачений КПК України.

Так, в ході досудового розслідування установлено, що відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.11.2019 підозрюваному ОСОБА_5 належить автомобіль AUDI A4 1896, (2003), реєстраційний номер НОМЕР_3 , № двиг. НОМЕР_4 , № куз. НОМЕР_5 .

Також просить клопотання розглянути без участі особи, у володінні якої знаходиться майно, з метою забезпечення арешту майна та попередження можливого відчуження майна.

Слідчий в поданій заяві просив розглянути клопотання та задовольнити (а.с.25).

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзац другий ч.1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1). збереження речових доказів; 2).спеціальної конфіскації; 3). конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4). відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Із змісту клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешти на майно підозрюваного з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п.4 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8. ст.170 КПК України).

Як вбачається із матеріалів клопотання про арешт майна поданого слідчим, до такого не долучено документів, які б свідчили про те, що потерпілою стороною було подано цивільний позов в межах даного кримінального провадження саме до ОСОБА_5 .

До матеріалів клопотання додано лише цивільний позов адвоката ОСОБА_7 , який дії в інтересах ОСОБА_8 , про стягнення з ІП «Євроголд Індестріз ЛТД» моральної шкоди та з ПрАТ «АСК» ІНГО України одноразової грошової виплати і матеріальних витрат на поховання. ОСОБА_5 значиться третьою особою, а тому не може забезпечувати своїм майном вимоги, які до нього не заявлені.

Отже враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність за вказаних слідчим підстав можливості для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1