ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/2415/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/598/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки Харківської області матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківськоій області ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000626 від 22.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.

Накладено арешт на вилучені під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон марки NOMU S10, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; вилучені 23.08.2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 : два магніти з символікою СРСР, один великий прапор з символікою комуністичної партії України, три кепки червоного кольору з символікою КПУ, десять маленьких прапорів з символікою СРСР, КПУ, андріївський прапор, статуетку з бюстом ОСОБА_8 та символікою СРСР, агітаційгий фартук з символікою комуністичної партії України, дві футболки білого та червоного кольору з лозунгом "Наш выбор-социализм" та символікою комуністичної партії України, агітаційний флайєр комуністичної партії України з зображенням П. Симоненка.

Місцем зберігання вказаного вище майна визначено камеру схову ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пр-т. Любові Малої, 45.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 25 серпня 2022 року слідчий СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківськоій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах матеріалів кримінального провадження №0000626 від 22.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 22.08.2022 року об 11 годині 18 хв. до ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківськоій області було доставлено ОСОБА_5 , 1984 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що останній, зі свого особистого акаунту, через соціальну мережу "Facebook" розповсюджує, шляхом розміщення публікацій, заборонену на території України комуністичну символіку, а також займається пропагандою комуністичного режиму.

За даним фактом 22 серпня 2022 року було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, відомості внесені до ЄРДР за № 0000626.

22 серпня 2022 року в ході проведення огляду мобільного телефону: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_5 , було вилучено мобільний телефон марки NOMU S10, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , старшим слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області 22.08.2022 року визнано речовим доказом.

Крім того, 23 серпня 2022 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та в подальшому вилучено заборонену символіку, а саме: два магніти з символікою СРСР, один великий прапор з символікою комуністичної партії України, три кепки червоного кольору з символікою КПУ, десять маленьких прапорів з символікою СРСР, КПУ, андріївський прапор, статуетку з бюстом ОСОБА_8 та символікою СРСР, агітаційгий фартук з символікою комуністичної партії України, дві футболки білого та червоного кольору з лозунгом "Наш выбор-социализм" та символікою комуністичної партії України, агітаційний флайєр комуністичної партії України з зображенням П. Симоненка.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у справі, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2022 року та призначити новий розгяд в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчий суддя проводив судовий розгляд за відсутності захисника, чим порушив його право на захист, повістка про виклик до суду йому була вручена у незаконний спосіб, а саме 31.08.2022 року об 11-30, що позбавило його можливості звернутися до адвоката для захисту своїх прав та інтересів. Зазначив, що суд не прийняв до уваги, що йому не було надано довідку про вилучення зазначених в ухвалі речей.

Наголосив, що співробітниками поліції він затримувався неодноразово, та піддавався фізичному впливу, а також в нього було вилучено ряд речей, про які не зазначено в ухвалі слідчого судді та клопотанні слідчого.

Також апелянт просить поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він його отримав лише 05.09.2022 року, а також просить призначити йому безкоштовного захисника.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції прокурор та ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не прибули, клопотань про їхню участь не подавали.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки, регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України, судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію без участі прокурора, належним чином повідомленого про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України його участь в розгляді справи не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо поважності пропустку строку на апеляційне оскарження є обгрунтованими, а тому пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Клопотання ОСОБА_5 про призначення йому безкоштовногозахисника, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Відповідно до матеріалів провадження на момент розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_5 не був підозрюваним чи обвинуваченим, а тому підстави для призначення йому захисника слідчим судею чи судом апеляційної інстанції, відсутні.

Крім того, ОСОБА_5 має право у будь-який час самостійно звернутися за наданням безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню №0000626 від 22.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про застосування до нього фізичного насильства, а також незаконного вилучення іншого його майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_5 не звертався до правоохоронних органів з приводу зазначених незконних, на його думку, дій співробітників полції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Клопотання ОСОБА_5 про надання йому безкоштовного захисника - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2022 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000626 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді