УХВАЛА

23 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 695/2907/18

провадження № 51-3930ск20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого

ОСОБА_1 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 22 червня 2022 року,

встановив:

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Так, згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412-414 КПК.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,

що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_1 .

За змістом ст. 414 КПКневідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Однак, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник своїх тверджень належним чином не обґрунтовує та не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_1 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для зміни судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Також, захисник ОСОБА_5 не наводить відповідного обґрунтування доводам про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою зміну оскарженого судового рішення.

Як вбачається з касаційної скарги, захисник ОСОБА_5 вказує, що призначене судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом, розміром є явно несправедливим через суворість, при цьому, просить застосувати до засудженого ОСОБА_1 лише положення ст. 75 КК. Вказане викликає протиріччя у скарзі захисника та позбавляє можливості встановити його дійсну позицію щодо оскарженого судового рішення.

Крім того, захисник у своїй скарзі просить скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2018 року, а саме: автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 та повернути його засудженому ОСОБА_1 , однак, доля вказаного речового доказу вже була вирішена вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня

2019 року, шляхом повернення вищевказаного автомобіля власнику.

Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого

ОСОБА_1 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів з дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2ОСОБА_3ОСОБА_4
Судді: