Справа № 569/5026/22
УХВАЛА

27 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваної ОСОБА_5
захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Рівне, громадянки України, українці, раніше судимій, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 24.03.2022 близько 15 год. 25 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», а саме в магазині «INTERSPORT», що розташований по вул. Макарова, буд. 17 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за нею зі сторони працівників гіпермаркету, таємно викрала із торгової полиці чоловічі кросівки марки «HOVRSonicSTRTUnderArmourSS21» вартістю 2660 грн., які належать ТОВ «Епіцентр К», чим завдала потерпілому майнову шкоду в розмірі 2660 гривень.
Правова кваліфікація злочину (кримінального правопорушення) ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення вина підозрюваної ОСОБА_5 , підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів та іншими матеріалами кримінального провадження.
Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України у ході досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків:
може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, а саме: підозрювана ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що її протиправну діяльність викрито, з моменту повідомлення їй про підозру у вчиненні тяжкого злочину, розуміючи реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого безальтернативно передбачає позбавлення волі, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.
ОСОБА_5 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За місце проживання згідно зібраної інформації характеризується негативно, участі у громадському житті не приймає, з сусідами відносин не підтримує, схильна до вчинення крадіжок, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим може покидати своє місце фактичного проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці, невідомому слідству, прокурора та суду. Тому задля уникнення відповідальності за вчинене діяння, під час іспитового строку може виїхати за межі свого місця фактичного проживання, що дає підстави побоюватися можливості переховування підозрюваної від правоохоронних органів та суду з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а оскільки в підозрюваної відсутні стримуючих фактори, а саме: не працює та відсутні міцні соціальні зв`язки, дає підстави вважати, що остання може переховуватись від суду.
У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно нього запобіжного заходу тримання під вартою, повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
може незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_5 з моменту набуття статусу підозрюваної, має право ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, а тому їй можуться стати відомі анкетні та контактні дані потерпілого та свідка а також місце його проживання, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, може незаконно впливати на них, може чинити фізичний, психологічний тиск у цьому кримінальному провадженні з метою їх відмови від дачі показань або дачі завідомо неправдивих показань.
може вчинити інші кримінальні правопорушення, а саме: ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за злочини проти власності, востаннє вироком Луцького міського суду від 24.11.2021 за ч.1ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, крім того, обвинувальні акти відносно якої 19.10.2018, 22.01.2019, 31.10.2019, 12.02.2019, 28.02.2020, 15.06.2020, 26.02.2021 відповідно до вимог ст. 291 КПК України скеровано на розгляд до Рівненського міського суду за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, однак ОСОБА_5 належних висновків не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала, повторно вчинивши новий, умисний, корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану за наступних фактичних обставин.
перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора суду, що в подальшому може позбавити суд можливості забезпечити судове провадження у розумні строки.
Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.
Застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним для того, щоб забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення будь-яких із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та спроби незаконно впливати на потерпілого свідка, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, як жоден інший із запобіжних заходів не здатен запобігти переліченим вище ризикам та забезпечити своєчасне з`явлення її до слідчого, а в подальшому суду, на виклики для проведення слідчих й інших процесуальних дій.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою та при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визнати її розмір - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підозрювана ОСОБА_5 та її захисники заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваної, захисників, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом вставлено, що в провадженні слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
26.04.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останньою інкримінованих кримінальних правопорушень.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.
Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має враховувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Крім того, слід зазначити, що за змістом п.п. b та c ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що вона раніше судима за злочини проти власності, востаннє вироком Луцького міського суду від 24.11.2021 за ч.1ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, крім того, обвинувальні акти відносно якої 19.10.2018, 22.01.2019, 31.10.2019, 12.02.2019, 28.02.2020, 15.06.2020, 26.02.2021 відповідно до вимог ст. 291 КПК України скеровано на розгляд до Рівненського міського суду за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, однак ОСОБА_5 належних висновків не зробила, на шлях виправлення та перевиховання не стала, повторно вчинивши новий, умисний, корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану. Не одружена, працездатна, на утриманні має неповнолітню дитину, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
А тому, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді штрафа до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрювану наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Рівне, громадянки України, українці, раніше судимій, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, а саме до 26.06.2022 року.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали, а саме з 27.04.2022 року.
Встановити строк дії ухвали до 26.06.2022 року.
Одночасно визначити розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.
Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрювану у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 26.06.2022 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1