Справа №:755/4091/22
Провадження №: 1-кс/755/1462/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000843 від 06.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою по відношенню до підозрюваного з огляду на наявність передумов, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження

Слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується указане кримінальне провадження з правовою кваліфікацією п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що 03.04.2022 близько 11 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшли до місця проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де зустріли потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому вказані особи разом з ОСОБА_8 піднялись до помешкання ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_2 , де в подальшому спільно вживали алкогольні напої.

Того ж дня, близько 15 години між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почався конфлікт на ґрунті того, що останній сховав мобільний телефон ОСОБА_7 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_8 . Після цього до вказаного конфлікту приєднався ОСОБА_5 , який розпочав бійку з ОСОБА_8 . В ході вказаної бійки у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_8 з корисливих мотивів з метою заволодіння майном потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 знайшов у себе в помешканні молоток, яким наніс ОСОБА_8 близько 6 ударів в область голови, тим самим подолав волю останнього до опору. Після цього ОСОБА_5 почав тягнути ОСОБА_8 до коридору, продовжуючи наносити останньому удари молотком в область голови та кінцівок.

В подальшому, з метою подолання опору ОСОБА_8 , ОСОБА_5 знайшов у себе в помешканні мотузку, зв`язав нею верхні та нижні кінцівки ОСОБА_8 та продовжив наносити по них удари молотком.

Після цього, використавши ще одну мотузку, прив`язав один її кінець до зв`язаних рук, а інший до турніку, тим самим піднявши верхню частину тулуба ОСОБА_8 приблизно на 10 см від підлоги, чим створив умови для подальшого його удушення.

Крім того, задля припинення прохань ОСОБА_8 про те, щоб його не вбивали, ОСОБА_5 знайшов у себе в помешканні вату та ізолюючу стрічку, після чого вставив кляп в рот ОСОБА_8 , закріпивши його ізолюючою стрічкою.

Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 з корисливих мотивів з метою заволодіння майном потерпілого, знайшов у себе в помешканні електричний шнур та почав придушувати ним останнього. Переконавшись, що ОСОБА_8 знаходиться у свідомості, ОСОБА_5 ще раз придушив останнього, після чого переконавшись, що ОСОБА_8 все ще знаходиться у свідомості, а потім третій раз придушив останнього.

Через деякий час, орієнтовно наступної доби, виявивши, що ОСОБА_8 знаходиться без ознак життя, ОСОБА_5 відв`язав останнього від турніка, після чого замотав труп в килим, зав`язавши його мотузками та ще через деякий час (близько 05 год. 05.04.2022) виніс до смітника поруч з місцем проживання.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 з корисливих мотивів з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном останнього, яким розпорядився, а саме близько 13 год. 05.04.2022 продав ФОП ОСОБА_9 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 020-1250: смерть настала від асфіксії внаслідок удавлення петлею.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

07.04.2022 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 08.04.2022 у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 3 та трупа від 06.04.2022; копією лікарського свідоцтва про смерть від 07.04.2022; протоколом огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 3 (під`їзд № 15) від 06.04.2022; протоколом обшуку місця вчинення кримінального правопорушення квартири АДРЕСА_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.04.2022; протоколом пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_9 від 07.04.2022; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 07.04.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 07.04.2022; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 07.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.06.2022; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 29.06.2022; речовими доказами (вилучені об`єкти зі слідами крові) та іншими матеріалами у своїй сукупності.

08.04.2022 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.06.2022.

24.05.2022 керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

26.05.2022 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08.07.2022.

04.07.2022 Дніпровським районним судом м. Києва було продовжено строк досудового розслідування до 06.09.2022 в т.ч. так, як завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається за можливе, оскільки для зібрання достатніх доказів для остаточного та беззаперечного доведення винуватості підозрюваного у провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти значну кількість процесуальних рішень, а саме: отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи щодо вилучених об`єктів з НДЕКЦ МВС України (за постановою про призначення судово-медичних експертиз від 30.05.2022); провести інші слідчі та процесуальні дії з метою встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень; провести ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказані слідчі (розшукові), процесуальні дії та результати експертизи мають важливе значення для кваліфікації дій підозрюваного та їх результати можуть бути використані під час судового розгляду, як джерело доказів. Відповідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії не можуть бути завершені до закінчення строку досудового розслідування у зв`язку із особливою складністю провадження, пов`язаною із значною кількістю та тривалістю слідчих (розшукових) дій, проведенням експертизи (великим обсягом поставлених на вирішення експерта питань), без висновка якої неможливо завершити досудове розслідування.

05.07.2022 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_5 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 02.09.2022 включно.

Висновок молекулярно-генетичної експертизи щодо вилучених об`єктів з НДЕКЦ МВС України (за постановою про призначення судово-медичних експертиз від 30.05.2022) до УП станом на 22.08.22 не надійшов, атому строна обвинуваечння поадла дане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді утрмання під вартою щодо підозрюваного у межах строку досудового розслідування, тобто до 06.09.22.

Звернення в т.ч. умотивувала тим, що враховуючи зазначені обставини, метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам: п. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років; п. 3 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні; п. 4 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; п. 5 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, у досудового слідства є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду актуальний й по теперішній час у зв`язку із тим, що перебування на волі підозрюваного ОСОБА_5 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Так, на підтвердження даного ризику слід врахувати такі обставини, що підозрюваний в разі перебування на волі використає ситуацію, яка склалась у країні на власну користь, а саме користуючись тим фактом, що всі служби поліції перебувають на даний час в посиленому режимі несення служби, орган досудового розслідування позбавлений можливості здійснювати контроль підозрюваного у місці його проживання, виконання ним покладених на останнього його процесуальних обов`язків, у разі непродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі. Крім цього, слід врахувати таку обставину як можливість вільного перетину меж міста Києва, зміни зовнішності, з метою переховування та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово перебуває під контролем окупантів представників збройних сил РФ, та в подальшому як результат примикання до них та отримання інших документів під виглядом особи, яка в результаті вищевказаних подій стала жертвою бойових дій.

Викладені обставини слід враховувати як вірогідні, але логічні дії підозрюваного саме тому, що ОСОБА_5 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх тяжкість та покарання у разі визнання його винним, тому для нього як для особи, яка вже порушила Закон, зневажливо поставилась до норм моралі у суспільстві, продовження неправомірної поведінки у вигляді уникнення від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій.

Аналізуючи вказаний ризик, слід звернути увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційної роботи не має, не одружений, тобто відсутні стримуючі фактори, які б запобігли ризику переховування. Усвідомлення вказаної обставини, може призвести до переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків, інших осіб та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі, норм закону.

Крім того, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає йому перебувати в слідчому ізоляторі.

У світлі чого заявники просять задовольнити дане звернення у порядку ст. 199 КПК.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку утриманя під вартою враховуючи те, що слідчий, прокурор не довели, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини визначені п.п. 1 -3 ч. 1 ст. 194 КПК є дійсними.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення порушених питань, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий.

Установлено, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я має особливості свого стану здоров`я, й має задовільні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

Підозрюваному у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів.

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідча суддя ураховує, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Уважати підозру явно не прийнятною, не дивлячись на пояснення захисту, усе ж таки не можливо, так як, на їх противагу стороною обвинувачення надано не менш важливі дані (протоколи слідчих дій) та які усе ж таки указують на те, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Адже факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Та з його урахуванням слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) та вважає, у даному конкретному випадку, вони є обґрунтованими, оскільки належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідчим суддею не установлено обставин, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики визначені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час втратили свою актуальність.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, витікає з того, що підозрюваний, будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, тому даний ризик є цілком реальним.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та обставини його вчинення, ризик впливу останнього на свідків.

Тобто, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що є дійсними ризики регламентовані п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як наслідок є дійсними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

З моменту обрання судом відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які достатні фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тим самим, у ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам, а тому Суд відхиляє доводи захисту з даного питання.

Адже, дійсно тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте санкція статті за якою особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

За таких обставин, слідча суддя, враховує той факт, що при розгляді цього клопотання прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, уважає за доречне продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так як в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування.

Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої постанови, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Відповідно указане в своїй сукупності свідчить про те, що у провадженні є дійсними обставини регламентовані п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

З урахуванням чого слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази, у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, враховує той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, продовженої за строком дії на підстави постанови прокурора вважає за доцільне, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного задовольнити, як обґрунтоване.

Також, слідча суддя погоджується з доводами заявників щодо недоречності визначення застави в цій ситуації.

Так, як згідно ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування […].

У цій же ситуації слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні, так як злочин за ст. 121 КК учинений із застосуванням насильства до потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 182-184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06.09.2022 включно.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 12:20 год. 24.08.2022.

Слідча суддя Оксана БІРСА