Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 квітня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дядьковичі, Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_7 , визнано винним та засуджено за ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України (далі - КК) на 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.310 КК на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбування покарання ухвалено рахувати з 15 вересня 2021 року.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах та психотропної речовини, без мети збуту, в порушення вимог ст. ст. 6, 7, 8, 11 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», в кінці липня 2020 року, подрібнивши та довівши до сухого стану вирощені ним рослини коноплі, незаконно придбав, наркотичний засіб - канабіс, загальною масою становить 648 г (в перерахунку на висушену речовину), який відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - відповідно до таблиці 1 наказу № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (наркотичний засіб - канабіс, масою більше від 500 грам відноситься до великих розмірів), та психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою 0,324 г, що знайшов на початку серпня 2020 року поблизу будинку культури в с. Велика Омеляна, Рівненського району Рівненської області, яка згідно списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В подальшому, ОСОБА_7 маючи єдиний умисел направлений на зберігання, без мети збуту, наркотичного засобу - канабісу, загальною масою 648 г, що є великим розміром та психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою 0,324 г, переніс їх до гаражного приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав, без мети збуту, з моменту придбання до 15 год. 00 хв. 12 серпня 2020 року, тобто до моменту вилучення працівниками поліції в ході проведення обшуку.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити, звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, надав детальні показання стосовно вчинених ним злочинів, однак судом визнано пом`якшуючою обставиною лише щире розкаяння та активне сприяння у розкритті злочину. На думку захисника, врахування місцевим судом попередніх судимостей обвинуваченого є неприпустимим.
Адвокат покликалась на те, що місцевий суд залишив поза увагою наявність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, наявність на утриманні трьох дітей, позитивну характеристику за місцем проживання. При цьому, дружина обвинуваченого перебуває на заробітках за кордоном, а тому ОСОБА_7 здійснює догляд за дітьми та має на утриманні онкохворого батька, якому допомагає у лікуванні.
Вказала, що ОСОБА_7 добровільно пройшов курс лікування у наркологічному відділенні, та потребує подальшого лікування. Також зазначила, що обвинувачений сплатив усі штрафи відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2017 а також постанов про накладення адміністративних стягнень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 щодо заявлених вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За приписом ч.1 ст.75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних доводів, вважає, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, місцевий суд, врахувавши тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень-злочинів, один з яких відноситься до категорії нетяжких, інших тяжких злочинів, не надав належної оцінки наявності двох пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття і сприяння розкриттю злочину, та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Також місцевим судом не було враховано усіх обставин, які характеризують особу винного. Як вбачається зі змісту вироку, суд покликався лише на наявність в обвинуваченого попередньої судимості за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, а також його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Натомість судом першої інстанції не дано жодної оцінки характеристиці ОСОБА_7 за місцем проживання, яка є позитивною, та наявності у нього на утриманні двох дітей, один з яких є малолітнім, а також - онкохворого батька.

При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 сплачено як штраф за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2017, так і усі штрафи відповідно до постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою з боку органу пробації.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду в частині призначеного покарання зміні у відповідності до ст.407 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.2 ст.310 КК з призначенням покарання за ч.2 ст.309 КК один рік позбавлення волі, за ч.2 ст.310 КК три роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти визначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

ОСОБА_7 звільнити з під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3