Справа № 481/934/22
Провадж.№ 1-кп/481/94/2022
В И Р О К
Іменем України

13.10.2022 року
Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000427 від 21.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має неповну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

його захисник: ОСОБА_5 ,

потерпілий: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 08.09.2022 року близько 15:00 год. разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 перебували у приміщенні будинку, розташованого за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу останнього, а саме у спальній кімнаті, де всі вони спілкувались між собою. В цей час ОСОБА_3 помітив, що на дивані, розташованому в даній спальній кімнаті, знаходиться гаманець, що належить ОСОБА_6 , в цей час у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що знаходилися у гаманці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, ОСОБА_3 08.09.2022 року близько 15:40 год., перебуваючи у спальній кімнаті будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , дочекавшись коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийдуть з даного будинку, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно додо Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-ІХ; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб), Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ (реєстр. № 7168; в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб), Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022, Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (реєстр. № 7300; в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб), Указу Президента України «Про продовження строку, дії воєнного стану в Україні» №341/2022, Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (реєстр. № 7389; в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб), Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ (в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб), з корисливих мотивів, маючи мету незаконного збагачення, таємно, викрав з вказаного гаманця дві грошові купюри номіналом по 500 гривень кожна та сімнадцять грошових купюр номіналом по 200 гривень кожна, тобто загальною сумою 4400 гривень, що належали ОСОБА_6 , які поклав до кишені власної куртки, що була на ньому, лишивши порожнім гаманець на дивані. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 покинули територію вищезазначеного домоволодіння.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Власними злочинними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на суму в розмірі 4400 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

13.10.2022 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання за вказаною статтею у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком та обов`язків, передбачених ст.76 КК України, визначення яких належить до повноважень суду, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості. Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину в обсязі обвинувачення у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди та призначення обвинуваченому покарання, визначеного умовами угоди.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Злочин вчинений обвинуваченим за ч.4 ст.185 КК України відносяться до категорії тяжких.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373- 374, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 жовтня 2022 року між прокурором Новобузького районного відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2, 3 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, жіночу куртку чорного кольору(спецакет №WAR1689718), пакет з зображенням квітів рожевого кольору, в якому міститься пакет з ячневою крупою вагою 1 кг та чотири упаковки спагетті( спецпакет № ЕХР0418056), що належать ОСОБА_8 та переданий їй на відповідальне зберігання, залишити останній, як власнику.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1