ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1137/22 Справа № 182/2330/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000342 від 01 лютого 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, із загально середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Згідно з обставинами, встановленими судом, 01.02.2020 року приблизно о 01:20 годині в приміщенні кафе «Міленіум», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 2а, між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла словесна сварка. В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_12 зателефонував своєму братові - ОСОБА_14 , якому повідомив, що його образили та попросив брата приїхати до вищевказаного кафе.
01.02.2020 року приблизно о 01:30 годині ОСОБА_14 на своєму автомобілі «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до кафе «Міленіум», де його зустрів ОСОБА_12 . В ході розмови ОСОБА_12 попросив свого брата допомогти йому побити ОСОБА_13 , який його образив, та сказав, що потрібно також поїхати до його товариша - ОСОБА_7 та попросити його також про допомогу в побитті ОСОБА_13 .
ОСОБА_14 погодився допомогти своєму братові та вони поїхали до місця проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Приїхавши до ОСОБА_7 додому, ОСОБА_12 розповів про те, що його образив ОСОБА_13 , та попросив ОСОБА_7 допомогти побити ОСОБА_13 . В цей час у ОСОБА_7 , з мотивів помсти за образу ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_13 .
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 взяв із собою кухонний ніж. Про свій злочинний умисел позбавити життя ОСОБА_13 , ОСОБА_7 не повідомив братів ОСОБА_15 .
01.02.2020 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які не перебували в злочинній змові із ОСОБА_7 , направленій на умисне вбивство ОСОБА_13 , на автомобілі «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхали до кафе «Міленіум», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд.2а, де на той час перебував ОСОБА_13 .
Приїхавши в кафе «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 2а, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_12 взяв із салону вищевказаного автомобіля металеву трубку, а ОСОБА_14 взяв із салону автомобіля дерев`яну палицю та вони разом із ОСОБА_7 , умисел якого був спрямований на умисне вбивство ОСОБА_13 , направилися до входу в кафе «Міленіум». Двері в кафе їм відчинила бармен закладу ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний умисел 01.02.2020 приблизно о 02:02 годині ОСОБА_7 , увійшовши до кафе «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд.2а, де на той час знаходився ОСОБА_13 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині дістав з кишені кухонний ніж та тримаючи його у правій руці умисно наніс ОСОБА_13 шість ударів в область грудної клітини, чим заподіяв останньому, тілесні ушкодження, у вигляді: колото-різаного проникаючого поранення грудей з ушкодженням правої легені, перикарду серця, аорти, а саме: колото-різана рана передньої поверхні грудей; колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням печінки, а саме: колото-різана рана епігастральної області справа; колото-різане проникаюче торакоабдомінальне поранення з ушкодженням печінки і шлунку, а саме: колота-різана рана епігастральної області живота зліва; колото-різане проникаюче торакоабдомінальне поранення з ушкодженням діафрагми і селезінки, а саме: колото-різана рана на лівій бічній поверхні грудей. Множинні колото-різані проникаючі поранення грудей і живота з множинними ушкодженнями органів грудної і черевної порожнини, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_14 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_12 разом з ОСОБА_16 винесли потерпілого ОСОБА_13 з приміщення кафе та залишили його у внутрішньому подвір`ї між будинком АДРЕСА_1 , де останній і помер.
Множинні колото-різані проникаючі поранення грудей і живота з множинними ушкодженнями органів грудної і черевної порожнини перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, змінити статус обвинуваченого на підозрюваного, направити усі матеріали прокурору для повторного розслідування, розпочати спочатку судове дослідження в іншому складі суду, допитавши всіх свідків, змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги апелянт посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. ОСОБА_7 вважає, що суд безпідставно відмовив в об`єднанні кримінальних проваджень щодо нього та ОСОБА_12 . На переконання апелянта, виділення матеріалів провадження щодо останнього істотним чином вплинуло на повноту досудового розслідування та судового розгляду. Поряд із цим, обвинувачений вважає, що наявні у матеріалах провадження висновки експертиз не підтверджують його вину та суд помилково у вироку дійшов висновку про наявність крові в піднігтьовому вмісті його руки. Обвинувачений звертає увагу на те, що не міг залишити своєї крові на речах загиблого, а також в приміщенні кафе, оскільки не мав тілесних ушкоджень, що підтверджується медичним оглядом. Щодо висновків суду про наявність його крові на одязі, руках та у піднігтьовому вмісті потерпілого, то вони є суперечливими, оскільки він, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 мають однакову групу крові. При цьому, апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_12 має іншу групу крові, та її відсутність на одязі та тілі потерпілого вказує на отримання ним тілесних ушкоджень у живіт пізніше, після того як він разом з ОСОБА_16 винесли тіло потерпілого на вулицю. Обвинувачений вважає, що суд не допитав належним чином свідків та не перевірив за яких обставин ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження. Окрім цього, на факт його непричетності до злочину вказує також й наявність у потерпілого колото-різаного тілесного ушкодження на спині. ОСОБА_7 зазначає, що свідки засвідчили, що до падіння потерпілий не повертався до нього спиною, що не суперечить й слідчому ескперименту. Щодо висновку експерта, то він на думку апелянта є суперечливим. Обвинувачений звертає увагу суду на те, що жоден зі свідків не вказав на наявність в нього дерев`яного предмета або ножа. При цьому, під час слідчого експерименту він надавав пояснення під психологічним тиском працівників поліції. Серед іншого, обвинувачений зазначає, що суд не переглянув запису з камер відеоспостереження, не звернув увагу на відсутність крові на ножі, не перевірив показань свідка ОСОБА_14 який засвідчив, що не перебував на місці злочину, проте пояснив, що бачив як ОСОБА_12 наносив тілесні ушкодження потерпілому. При цьому, під час судового розгляду не було перевірено обставин наявності неприязних відносин між ОСОБА_16 та потерпілим, через що ОСОБА_12 заступився за свою співмешканку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі, а також виключити з формулювання обвинувачення посилання на висновок експертизи № 86 від 28.02.2020.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, який спричинив загибель людини, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, та свою вину не визнав. Окрім цього, ОСОБА_7 веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, міцних соціальних зв`язків не має, що суд також залишив поза своєю увагою, внаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання. Поряд із цим, на думку прокурора, суд порушив вимоги ст. 374 КПК України та безпідставно при формулюванні обвинувачення посилався як на доказ на висновок експерта.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_17 та заперечував проти задоволення скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що після вживання алкогольних напоїв він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , на прохання останнього, поїхав до кафе, де перебував ОСОБА_13 та працювала ОСОБА_16 . Окрім цього, обвинувачений підтвердив, що між ними виникла бійка, а також визнав, що тримав у руках ніж, який в подальшому викинув у сміттєвий бак;
- потерпілого ОСОБА_9 - батька загиблого, який повідомив, що дізнався про смерть сина від працівників поліції;
- свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що мав конфлікт з ОСОБА_13 , у зв`язку з чим він попрохав ОСОБА_14 та ОСОБА_7 поїхати до кафе, де перебував потерпілий та працювала ОСОБА_16 , на випадок виникнення між ними бійки. При цьому, свідок вказав, що наніс потерпілому декілька ударів трубою по голові, а ОСОБА_7 - 4-5 в область тулуба, після чого він впав, обвинувачений пішов;
- свідка ОСОБА_14 , який не заперечував, що підвіз ОСОБА_12 та ОСОБА_7 до кафе, де залишився у машині чекати останніх. Почувши крики він побачив бійку між потерпілим та останніми, в ході якої ОСОБА_7 наносив удари потерпілому по тулубу, а ОСОБА_12 - зламаним балонним ключем по голові. Побачивши це, він забрав балонний ключ та поїхав звідти;
- свідка ОСОБА_16 , яка підтвердила, що між потерпілим та ОСОБА_12 виникла сварка, після якої останній пішов, а згодом повернувся разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Між потерпілим та вказаними особами виникла бійка, в ході якої ОСОБА_13 наносили удари ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , а коли ОСОБА_18 впав на підлогу, ОСОБА_7 кудись дівся, куди саме вона не бачила.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду трупа від 01.02.2020 року, згідно якого було оглянуто труп невідомого чоловіка. Під час огляду було виявлено та вилучено одяг зі слідами РБК, змиви з обох рук та зрізи нігтьових пластин. До протоколу додано фото таблицю (т. 1 а.п. 8-14);
- протоколом обшуку від 01.02.2020, згода на проведення якого надана слідчим суддею, згідно з яким в присутності двох понятих та спеціаліста, власника ОСОБА_19 , було проведення обшук кафе бара « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення якого виявлено та вилучено: змиви слідів РБК, два ножа, два мобільних телефону, відрізок матрацу зі слідом РБК та біла кофта зі слідами РБК (т. 1 а.п. 18-21, 31-32);
- протоколом огляду предмета від 01.02.2020, згідно з яким в період часу з 08-30 год. до 09-20 год. було оглянуто DVD диск з файлами відеозаписів з камер відео спостереження (т. 1 а.п. 47-48, 49-51);
- протоколом огляду предмета від 02.02.2020, згідно з яким ОСОБА_14 добровільно надав працівникам поліції свої речі, а саме: джинси синього кольору, труси темного кольору, футболку білого кольору, куртку темно синього кольору та ремінь коричневого кольору, які оглянуті в присутності понятих (т. 1 а.п. 58, 59-62);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнала особу під № 3, як ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 70-72);
- протоколами проведення слідчих експериментів від 01.02.2020 та 02.02.2020, згідно з якими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 в присутності понятих, в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повідомили про обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 77-80, 83-87, т.2 а.п. 73-75);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2020, згіжно з яким в присутності адвоката ОСОБА_8 , понятих, ОСОБА_7 повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення (т. 2 а.п. 56-62);
- відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 (т.2 а.п. 105);
- висновком судово-медичної експертизи № 86 від 01.02.2020, яким встановлено, що смерть ОСОБА_13 наступила від множинних колото-різаних проникаючих поранень грудей і живота з множинними ушкодженнями внутрішніх органів, які супроводжувалися зовнішньою і внутрішньою кровотечею та привели до розвитку рясної крововтрати, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. З огляду на стан розвитку трупних явищ та враховуючи безпосередню причину смерті, експерт вважав, що смерть ОСОБА_13 настала за 1-2 години до огляду трупа на місці виявлення, що може відповідати проміжку часу 01.45-02.45 годин 01.02.2020р.
- додатковим висновком судово-медичної експертизи № 86 від 17.04.2020, на підставі якого встановлено, що свідчення підозрюваного ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 02.02.2020 року спричинення 1-2 ударів ножем в область передньої поверхні тулубу та один удар дерев`яним предметом в область голови потерпілого) частково відображають механізм спричинення тілесних ушкоджень, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_13 . Відкрита черепно-мозкова травма, яка виявлена при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_13 , могла утворитися від спричинення потерпілому множинних ударів тупими предметами в область голови зі значною силою, як вказано при проведенні слідчого експерименту від 01.02.2020 свідком ОСОБА_20 . Відкрита черепно-мозкова травма, яка виявлена при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_13 , могла утворитися від спричинення потерпілому множинних ударів тупими предметами в область голови зі значною силою, не виключено як на це вказано при проведенні слідчого експерименту від 02.02.2020 свідком ОСОБА_21 . Механізм утворення тілесних ушкоджень, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр.. ОСОБА_13 , не суперечить механізму, вказаному свідком ОСОБА_12 при проведенні слідчого експерименту від 15.04.2020 (т. 1 а.п. 100-105);
- висновком судово-медичного експерта № 167 від 21.01.2020, згідно з яким, яким визначено, що при судово-медичному імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_13 встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0» (т. 1 а.п. 108-109);
- висновком судово-медичного експерта № 169 від 18.02.2020, яким встановлено в зразку відібраної у підозрюваного ОСОБА_7 крові група крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.п. 110, 111, 112, 115-116);
- висновком судово-медичної експертизи № 166 від 20.02.2020, яким встановлено, що кров ОСОБА_12 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологочною системою АВ0 (т. 1 а.п. 117, 125, 118, 126, 119, 123-124);
- висновком судово-медичного експерта № 165 від 17.02.2020, відповідно до якого, при дослідженні зразка крові ОСОБА_14 , встановлена група крові 0 з ізогемаглютиніноми анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.п. 127, 131-132, 133);
- висновком судово-медичного експерта № 168 від 20.02.2020, яким встановлено, що кров ОСОБА_16 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологочною системою АВ0 (т. 1 а.п. 133, 134,135, 139-140);
- висновком судово-медичного експерта № 159 від 21.01.2020, в якому зазначено, що на марлевій серветці зі змивом з правої руки ОСОБА_13 , знайдена кров, при встановлені видової приналежності, якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові у слідах на марлевій серветці зі змивом з правої руки ОСОБА_13 , виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливість приналежності крові у вилученому змиві від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Беручи до уваги результати серологічного дослідження крові у слідах на марлевій серветці зі змивом з правої руки ОСОБА_13 , не можна виключити походження крові у вилученому змиві, як від самого потерпілого ОСОБА_13 так і від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 170-173);
- висновком судово-медичного експерта № 161 від 21.01.2020, в якому зазначено, що на куртці і на джинсових брюках, які належать потерпілому ОСОБА_13 знайдена кров, при встановлені видової приналежності, якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові у слідах на куртці і на джинсових брюках виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що свідчить про приналежність крові у слідах, до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Походження крові у слідах на куртці і на джинсових брюках, не виключається як від самого потерпілого ОСОБА_13 так і від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 197-202);
- висновком експертизи № 157 від 21.01.2020, яким встановлено, що марлевій серветці зі змивом з підлоги біля входу, на марлевій серветці зі змивом з поверхні підлоги, на марлевій серветці зі змивом зі стіни, на марлевій серветці зі змивом з підлоги, на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля стіни, на марлевій серветці зі змивом з дерев`яної тумби, на марлевій серветці зі змивом з барної стійки знайдена кров, при встановлені видової приналежності, якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові у слідах на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля входу, на марлевій серветці зі змивом з поверхні підлоги, на марлевій серветці зі змивом зі стіни, на марлевій серветці зі змивом з підлоги, на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля стіни, на марлевій серветці зі змивом з дерев`яної тумби, на марлевій серветці зі змивом з барної стійки, виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливість приналежності крові у вилученому змиві від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Беручи до уваги результати серологічного дослідження крові у слідах на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля входу, на марлевій серветці зі змивом з поверхні підлоги, на марлевій серветці зі змивом зі стіни, на марлевій серветці зі змивом з підлоги, на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля стіни, на марлевій серветці зі змивом з дерев`яної тумби, на марлевій серветці зі змивом з барної стійки, не можна виключити походження крові у вилучених змивах, як від потерпілого ОСОБА_13 так і від підозрюваного ОСОБА_7 , а також громадян: ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , оскільки виявлений антиген Н є групоспецифічним для крові ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 і ОСОБА_16 . Результати дослідження крові у слідах на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля входу, на марлевій серветці зі змивом з поверхні підлоги, на марлевій серветці зі змивом зі стіни, на марлевій серветці зі змивом з підлоги, на марлевій серветці зі змивом з підлоги біля стіни, на марлевій серветці зі змивом з дерев`яної тумби, на марлевій серветці зі змивом з барної стійки, виключають можливість походження крові від громадянина ОСОБА_12 за груповою приналежністю (т. 1 а.п. 206-211);
- висновком експертизи № 158 від 10.03.2020, яким встановлено, що на кофті жіночій білого кольору, на капюшоні та на фрагменті тканини встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні крові в слідах на кофті жіночій білого кольору, на капюшоні та на фрагменті тканини виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження слідів крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_13 , гр-н ОСОБА_22 , ОСОБА_16 та ОСОБА_23 ,а саме те, що в слідах на кофті жіночій білого кольору, на капюшоні та на фрагменті тканини виявлений антиген Н, який є групоспецифічним для їх крові, не виключена можливість походження вказаних слідів за рахунок крові потерпілого як ОСОБА_24 так і за рахунок крові гр-на ОСОБА_22 , або гр-ки ОСОБА_16 , або гр-на ОСОБА_7 . Також не виключена можливість суміші крові вказаних осіб у зазначених слідах. Оскільки антигену А, який є групоспецифічним антигеном крові гр-на ОСОБА_12 , в слідах крові не виявлено, даних про присутність його крові у вказаних слідах не отримано (т. 1 а.п. 215-219);
- висновком експерта № 240 від 05.03.2020, в якому зазначено, що в піднігтьовому вмісті обох правої руки трупа ОСОБА_13 встановлена наявність крові, визначений білок людини. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи отримані результати досліджень та групові характеристики крові осіб, що проходять по даному кримінальному провадженню, не виключається можливість походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого, від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , (т. 1 а.п. 224-227);
- висновком судово-медичної експертизи № 245 від 02.03.2020, яким встановлено, що в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_7 знайдені епітеліальні клітини з ядрами та виявлений білок людини. При визначені групової належності клітин виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Отримані результати досліджень не виключають можливості походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_7 від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0, яким в даному випадку є, як сам підозрюваний ОСОБА_7 , так і потерпілий ОСОБА_13 , громадянин ОСОБА_14 і громадянка ОСОБА_16 , враховуючи групові приналежності їх крові. (т. 1 а.п. 228, 229, 230, 235-238);
- висновком судово-психіатричного експерта № 64 від 26.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяня на хронічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав. ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, може постати перед слідством та судом та нести кримінальну відповідальність. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 властикі такі індивідуально-психологічні особливості, як достатня розвиненість і продуктивність піднавальних процесів, активність, товариськість, адекватність самооцінки, наполегливість в досягненні бажаного, збудливість з легким виникненням запальних і дратівливих реакцій в конфліктних ситуаціях при достатніх адаптивних можливостях в цілому. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_7 істотно не впливали на його свідомість і поведінку в кримінальній ситуації. У ОСОБА_7 немає підвищенної навіюваності і підвищенної схильності до фантазування. ОСОБА_7 у дослджувальній ситуації у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не пербував (т. 2 а.п. 82-85);
- протоколом огляду автомобіля «DAEWOO SENS» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , від 01.02.2020, в ході якого виявлено та вилучено чоловічу куртку, палицю, трубу, кухонний ніж (т. 1 а.п. 34, 43-46, 35-39);
- протокол огляду предмета від 01.02.2020 та фототаблицею до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих, були оглянуті сміттєві баки, які розташовані на «Т» подібному перехресті вул. Кріпака та вул. Електрометалургів в м. Нікополі. Під час огляду було виявлено та вилучено кухонний ніж, який поміщено до паперового конверту (т. 1 а.п. 54-57);
- висновком судово-медичної експертизи № 156 від 21.02.2020, згіжно з яким на марлевих серветках зі змивами з лівої та правої рук ОСОБА_14 , наявність крові не встановлено (т. 1 а.п. 149, 157, 150, 158, 151, 155-156);

Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, виходячи з наданих свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_12 показань, ОСОБА_7 дійсно наносив удари потерпілому по тулубу. Водночас, сам обвинувачений під час судового розгляду хоча і не визнав завдання ударів ножем, проте зауважив, що забрав ніж у потерпілого, а отже не заперечував факт перебування у його руках знаряддя вчинення злочину. При цьому, свідок ОСОБА_12 зазначив, що після нанесення ударів потерпілий впав, а ОСОБА_7 пішов. Більш того, під час проведення слідчого експерименту, обвинувачений підтвердив нанесення ножем тілесних ушкоджень, механізм спричинення та локалізація яких відповідає висновку судово-медичної експертизи № 86 від 01.02.2020 та додатковому висновку судово-медичної експертизи № 86 від 17.04.2020
Поряд із цим, згідно з висновком експертизи № 245 в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_7 наявна кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13 .
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає обставини провадження вірно встановленими, а винуватість обвинуваченого повністю доведеною.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що зазначені висновки експертиз мають суперечливі дані, зокрема про осіб, від яких можуть походити сліди крові, то вони не заслуговують на увагу.
Так, дійсно, виходячи з висновків експертиз № 158, 159, 161 сліди крові, виявлені на руках в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_13 , окрім ОСОБА_7 можуть походити й від інших особі, зокрема ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , а також від самого потерпілого.
Водночас, згідно з даними висновку експертизи № 245, кров, виявлена в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_7 , окрім ОСОБА_13 , може походити від ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , а також й від самого обвинуваченого.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд не вважає висновки експертиз суперечливими.
Вирішуючи питання обґрунтованості визнання судом цих доказів належними, колегія суддів виходить з того, що свідки засвідчили факт спричинення ударів потерпілому обвинуваченим, а сам ОСОБА_7 засвідчив, що тримав у руках ніж. Окрім цього, на спричинення ножових поранень саме обвинуваченим вказує також й те, що вони були виявлені тільки у потерпілого та сам обвинувачений різаних ран, від яких могла з`явитись кров, не мав, отже сліди крові у піднігтьовому вмісті останнього самому обвинуваченому належати не могли. При цьому, у ОСОБА_16 та ОСОБА_14 також не було виявлено тілесних пошкоджень, тоді як кров ОСОБА_12 має інші властивості та не відповідає слідам, виявленим у піднігтьовому вмісті руки обвинуваченої.

Більш того, виходячи з пояснень свідків, у бійці приймали участь ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , проте всіма зазначеними експертизами виключено походження від останнього виявлених слідів крові, через специфічну групову приналежність.
Що стосується доводів обвинуваченого про причетність до злочину ОСОБА_12 , то перевірка цих обставини перебуває поза межами повноважень апеляційного суду, оскільки органом досудового розслідування було виділено матеріали провадження щодо ОСОБА_12 в окреме провадження.
Доводи обвинуваченого про те, що під час слідчого експерименту він надав показання під тиском працівників поліції суд розцінює критично.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 жодних клопотань про перевірку застосування до нього недозволених методів слідства ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду не заявляв.
Окрім цього, виходячи з технічного запису судового засідання, суд з`ясував ці обставини у обвинуваченого за власною ініціативою, на що ОСОБА_7 повідомив суд про відсутність будь-якого тиску з боку працівників поліції та усвідомлення наслідків надання ним зізнавальних показань.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що суд не переглянув відеозапис з камер відеоспостереження, то і вони не заслуговують на увагу.
Під час апеляційного розгляду судом відтворено запис та встановлено, що ним зафіксовано лише те, як ОСОБА_16 та ОСОБА_12 винесли потерпілого на вулицю. Інших даних, які б істотним чином вплинули на правильність висновків суду цей відеозапис не містить.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпілому могли нанести ушкодження інші особи, які проходили повз, суд розцінює критично, оскільки останні відповідно до відтвореного відеозапису перебували на місці вчинення злочину до того, як потерпілого винесли на вулицю ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .
Доводи обвинуваченого про те, що зазначений на відеозаписі час коли ОСОБА_12 та ОСОБА_16 винесли тіло потерпілого не відповідає поясненням свідків ОСОБА_15 , суд розцінює як безпідставні, оскільки кожен зі свідків вказали зазначений час лише приблизно.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що локалізація одного з тілесних ушкоджень не відповідає його розташуванню по відношенню до потерпілого, то і вони не заслуговують на увагу, оскільки під час слідчих експериментів свідки не вказували на постійне перебування потерпілого обличчям до обвинуваченого, а сам ОСОБА_7 під час судового розгляду вказав, що вивертав руку ОСОБА_13 поруч з барною стійкою.
Отже, надавши правову оцінку доводам обвинуваченого та спростувавши їх, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги. Досліджені судом докази колегія суддів вважає достатніми для доведення винуватості обвинуваченого, а позицію останнього що обставин вчинення злочину розцінює виключно як спосіб захисту.

Поряд із цим, вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а також особу ОСОБА_7 , який не судимий, не працює, характеризується посередньо, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом встановлено не було.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей. Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на визначений судом першої інстанції строк.
Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, а тому призначене покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
Доводи обвинувачення про те, що обвинувачений веде антисоціальний спосіб життя та не має міцних соціальних зв`язків хоча і мають місце, проте підстав для призначення більш суворого покарання, на думку колегії суддів, не дають.
З огляду на викладене, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Щодо доводів прокурора про необхідність виключення з формулювання обвинувачення посилання на висновок експертизи № 86 від 28.02.2020, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки посилання на цей доказ при встановленні обставин провадження не є порушенням в розумінні положень ст. 412 КПК України, яке тягне за собою зміну судового рішення.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4