26.07.2022
Справа № 331/1728/22
Провадження № 1-кп/331/342/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2022 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000172 від 28.05.2022 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, має повну середню освіту, заміжня, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2022 року в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Так, 27 травня 2022 приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька 15, ОСОБА_3 , діючи незаконно, з порушенням вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, для особистого вживання, незаконно придбала, шляхом присвоєння знайденого, 1 зіп-пакет з дрібнокристалічною речовиною біло-бежевого кольору, який в подальшому поклала в свою сумочку та стала незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВСР від 15.02.1995 (зі змінами), зберігала зіп-пакет з дрібнокристалічною речовиною біло-бежевого кольору у себе в сумочці, до того часу, як 27.05.2022 року, в період часу з 13 год. 06 хв. по 13 год. 19 хв. вищевказаний зіп-пакет з дрібнокристалічною речовиною біло-бежевого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого складає 0,158 г. в перерахунку на основу (відсотковий вміст метамфетаміну склав 74,9%), яку ОСОБА_3 зберігала при собі без мети збуту до її виявленння та вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, тому що вона вчинила умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту.
26 липня 2022 року в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, враховуючи ряд обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, такі як щире каяття та вчинення кримінального правопроушення у стані вагітності, враховуючи особу обвинуваченої, яка раніше не судима, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, на даний час вагітна, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження вказаної угоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про винуватість відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої встановлено, що остання раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, ,знаходиться в стані вагітності (17 тижнів станом на 21.06.2022), має реєстрацію та постійне місце проживання, де мешкає разом із родиною.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення у стані вагітності.

Таким чином, беручи до уваги наявність двох обставин, що пом"якшують покарання, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченої, зокрема її молодий вік, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі, нижчому від найнижчої межі санкції даної статті.

Заслухавши прокурора ОСОБА_4 , обвинувачену ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , які підтвердили, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави належить стягнути судові витрати за проведені експертні дослідження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000172 від 28.05.2022 року, укладену між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень із застосуванням ст. 69 КК України.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-хімічної експертизи в сумі 686,48 гривень.
Речові докази: дрібнокристалічну речовину біло-бежевого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,158 г в перерахунку на основу (відсотковий вміст метамфетаміну склав 74,9 %) - знищити.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1