233 № 233/1992/22
У Х В А Л А
про арешт майна

03 листопада 2022 року слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000419 від 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2022 року слідчий у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на гвинтовий ключ, який належить ОСОБА_4 вилучений під час огляду місця події проведеного 02 листопада 2022 року поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 01 листопада 2022 року до ЧЧ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідома особа, 20 вересня 2022 року із гаражного приміщення пошкодивши замок викрала два велосипеди, самокат та санки за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що два велосипеди та самокат з вказаного гаражного приміщення викрадені громадянином ОСОБА_4 , який проник до приміщення гаражу за допомогою підбору гвинтового ключа, який йому належить.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення 02 листопада 2022 року в період часу з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості поблизу домоволодіння буд. АДРЕСА_1 , під час якого вилучено гвинтовий ключ, який добровільно надав ОСОБА_4 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 від 02 листопада 2022 року вищезазначений гвинтовий ключ визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вилучений 02 листопада 2022 року ключ відповідно до ч.2 ст.168, ч.7 ст.237 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.

Беручи до уваги вищезазначене та те, що гвинтовий ключ є речовим доказом, та має суттєве значення по кримінальному провадженню, незастосування заборони на користування вищезазначеним майном, а також незастосування заборони розпоряджатися таким майном призведе до пошкодження, псування, знищення вищезазначеного майна слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 , слідчий та прокурор не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд клопотання за їх відсутністю.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, за даної внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) ; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вищевказані вимоги.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення огляду місця події 02 листопада 2022 року біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , вилучено гвинтовий ключ, який добровільно надав ОСОБА_4 . Присутній при огляді місця події ОСОБА_4 пояснив, що зазначеним ключем відкрив двері гаража розташованого по АДРЕСА_1 . Додав, що ключ належить йому.

Вилучена під час огляду місця події річ постановою слідчого від 02 листопада 2022 року визнана речовими доказами по кримінальному провадженню.

Вилучений у даному кримінальному провадженні гвинтовий ключ відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а саме - може бути знаряддям злочину та предметом, які зберегли на собі його сліди. Цей речовий доказ має істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом їх огляду та дослідження.

Враховуючи, що вищезазначене майно має значення для доведення обставин кримінального провадження, у якому об`єктивно існує потреба у проведенні необхідних судових експертиз, суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що його арешт відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості його приховування, втрати, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказана річ відповідає критерію, зазначеному у п.11 ст.170 КПК України, а тому встановлення заборон щодо користування та розпорядження щодо цього об`єкту у даному кримінальному провадженні є процесуально обґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172-173, 372, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000419 від 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування на майно:

-гвинтовий ключ, який належить ОСОБА_4 , вилучений під час огляду місця події 02 листопада 2022 року біля території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1