Справа № 307/3575/22
Провадження № 1-кс/307/771/22
УХВАЛА
16 вересня 2022 року м.Тячів
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 11.09.2022 року близько 22:00 год. ОСОБА_6 їдучи на мотоциклі марки «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Грушово по вул. Головна, біля АВС магазину «Делікатес», не впорався з керуванням та впав з мотоцикла, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ключиці та забій колінного суглобу.
11.09.2022 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с. Грушово вул. Головна, біля АВС магазину «Делікатес», Тячівського району Закарпатської області, було виявлено та вилучено транспортний засіб мотоцикл марки «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 .
12.09.2022 року постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 транспортний засіб мотоцикл марки «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.
Посилаючись на положення ст. 170 КПК України, згідно з яким арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий зазначає, що у даному випадку з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Також вказує, що вказане майно являється речовим доказам, з метою його збереження, просить задовольнити дане клопотання і постановити ухвалу про накладення арешту тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 11.09.2022 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с. Грушово вул. Головна, біля АВС магазину «Делікатес», Тячівського району Закарпатської області, транспортний засіб мотоцикл марки «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування транспортним засобом.
Прокурор ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що органом досудового розслідування встановлено, що інших осіб окрім самого водія мотоциклу ОСОБА_6 у дорожньо-транспортній пригоді не було та тілесних ушкоджень не отримувало. Однак висновком судової медичної експертизи тілесні ушкодження виявлено у самого водія мотоцикла ОСОБА_6 . Відтак вважає, що є підстави для накладення арешту на вилучений мотоцикл.
Зауважив, що клопотання на наступний день після вилучення майна, ним до суду не подавалося та таке було подано до відділення поштового зв`язку, що зумовило його надходження на розгляд слідчому судді лише 14.09.2022 р.
Власник мотоцикла ОСОБА_6 , будучи повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився та про причини неявки, не повідомив.
Заслухавши слідчого, розглянувши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що 11.09.2022 року близько 22:00 в с. Грушово по вул. Головна, біля АВС магазину «Делікатес», водій мотоцикла «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , рухаючись по вул. Головна не впорався з керуванням та впав з мотоцикла, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ключиці та забій колінного суглобу.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, відомості про вказане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб. (а.с. 4)
З протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 11.09.2022 в с. Грушово, вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду являється ділянка дороги в с. Грушово по вул. Головна та мотоцикл червоного кольору марки «SPARK 125» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на евакуатор та у якого пошкоджена передня фара.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вказаний мотоцикл зареєстровано за ОСОБА_6 мешканцем АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Постановою старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 від 12.09.2022 року транспортний засіб мотоцикл марки «SPARK», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом. (а.с. 16).
Обгрунтовуючи доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий в своєму клопотанні посилається на положення п.3 ч.2 ст. 167 КПК України, відповідно до яких тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
При цьому єдиною підставою щоб вважати, що тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, слідчий вказує на наявність у водія-власника мотоцикла ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, отриманих 11.09.2022 в результаті дорожньо - транспортної пригоди.
Як встановлено під час розгляду клопотання та підтверджено поясненнями слідчого інших учасників дорожньо транспортної пригоди, окрім самого водія мотоцикла ОСОБА_6 не має. Будь-яких сумнівів щодо наявності потерпілих, окрім самого водія мотоцикла у даному кримінальному провадженні, у органу досудового розслідування, також не виникає.
Таким чином враховуючи, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України полягає у настанні суспільно небезпечних наслідків - заподіяння тілесних ушкоджень іншим учасникам дорожнього руху, є достатньо очевидним, що у даній дорожньо - транспортній пригоді, є всі ознаки адміністративного правопорушення, відтак відсутні підстави та мета накладення арешту на майно, на які слідчий посилається у поданому ним клопотанні.
Будь - яких інших доказів, які б за наведених обставин виправдовували ступінь такого втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним, збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження, слідчим не надано.
Особливу увагу слід приділити обставинам щодо узаконення тимчасово вилученого майна відповідно до вимог ч.5 ст. 171 КПК України, вимоги якої визначають, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак при тому, що СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться в одному й тому ж місті Тячів, що й приміщення Тячівського районного суду, слідчим подано клопотання не до суду, а до відділення поштового зв`язку, що зумовило надходження такого клопотання до суду лише через три дні, після вилучення транспортного засобу.
В силу положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України якими передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому слідстві, слідчий суддя зазначає, що такий спосіб подання клопотань про арешт тимчасово вилученого майна, не сприяє можливості забезпечення своєчасного здійснення судового контролю на предмет законності втручання у права власника на мирне володіння своїм майном.
У даному випадку період такого не визначення, тривав три доби.
Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином враховуючи відсутність сукупності розумних підозр вважати, що майно, яке було вилучено 11.09.2022 року під час проведення огляду місця події, є доказом або предметом злочину, беручи до уваги, що слідчим не доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання про арешт майна з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та накладення на нього арешту.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 20 вересня 2022 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1