Справа № 496/916/21
Провадження № 1-кп/496/212/22
У Х В А Л А

01 червня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференцїї, захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференцїї, захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,
перекладача ОСОБА_9 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та усне клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 000662 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Біляївський районний суд Одеської області розглядає вказане кримінальне провадження.
04 червня 2022 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, тому прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі останній після вчинення вказаного злочину вже перетинав державний кордон України, також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, свідків, крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, адже обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів. Також прокурором зазначено про неможливість обрання інших запобіжних заходів, більш м`яких, окрім тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки утримання в ДУ Одеський слідчий ізолятор не дозволяє йому провести лікування.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти продовження строків тримання під вартою, оскільки обвинувачений вплинути на свідків не може, потерпіла вже допитана, йому необхідно здійснювати лікування, а також має адресу проживання, тому просить цілодобовий домашній арешт.
Від потерпілої ОСОБА_10 наявна заява про розгляд клопотання про продовження тримання під вартою за її відсутності.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, клопотання прокурора, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Доцільність перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Конституційний Суд України у даному Рішенні зокрема вважає, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Пунктом 38 рішення ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 р. (заява № 1291/03) передбачено, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.
Водночас, відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Метою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, що останній може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин.
На підставі ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, на даний час, визначенні прокурором ризики, які він визначив як підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду є достатніми для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, із зобов`язанням прибути до суду за викликом та у період часу від 22:00 год. по 06:00 год. не залишати місце свого проживання без дозволу суду.
Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який на даний час продовжено. У зв`язку із зазначеним доставлення обвинувачених із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не відбувається, при цьому участь обвинуваченого в судовому засіданні можливо забезпечити лише з використанням дистанційного судового провадження через відеоконференцзв`язок. Однак, відсутність місць щодо проведення відеоконференції в ДУ ОСІ та поганий зв`язок, робить неможливим проведення судового за засідання та розгляд кримінального провадження по суті, та як наслідок строки розгляду справи затягуються.
Згідно зі статтею 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (Pelissier and Sassi v. France) [GC], заява N 25444/94, пункт 67, ECHR 1999-II).
Також, суд враховує обставини викликанні агресією Російської Федерації проти України, а саме існування ризику для життя та здоров`я обвинуваченого, який знаходячись під вартою, не має можливості переховуватись у безпечному місці у разі повітряної тривоги.
Оцінюючи всі зазначені обставини, суд приходить до висновку, що всі обставини в своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу та попередніх продовжень тримання під вартою знизились і є наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; у період часу з 22:00 по 06:00 годину не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , без дозволу суду, що буде достатнім для забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження. Враховуючи викладене клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 8, 23, 28, 177, 178, 181, 331, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний період доби задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби на 60 днів, а саме з 01 червня 2022 року до 30 липня 2022 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- у період часу з 22:00 по 06.00 годину не залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби направити для виконання відповідному підрозділу органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого за зазначеною адресою, для контролю та виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 03.06.2022 року о 10:30 годині.

Суддя ОСОБА_1