Справа № 191/4023/21
Провадження № 1-кп/191/242/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000526 від 12.09.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільне Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 2016 року народження та ОСОБА_5 2017 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
11.09.2021 року о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія НОМЕР_1 , категорії «В», «С», керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Центральна, в с. Вільне, Синельниківського району, Дніпропетровської області.
Під час руху 11.09.2021 року о 21 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Центральна, вище вказаного населеного пункту, зі сторони с. Новоолексіївка в напрямку с. Кислянка, Синельниківського району, Дніпропетровської області. ОСОБА_3 , порушуючи вимогу п. 10.1 Правил дорожнього руху України, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись в умовах достатньої видимості, змінив напрямок руху автомобілю «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 вліво, виїхав на зустрічне узбіччя де біля будинку АДРЕСА_2 , здійснюючи рух в стані бокового юзу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
З результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №326 від 24.11.2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Поєднаної травми. Закритої черепно - мозкової травми. Забою головного мозку 2 ступеню. Геморагічного забою правої скроневої частки. Закритої травми грудної клітки: розриву діафрагми справа двобічного гемотораксу. Переломів верхньої і нижньої гілок лобкової кістки справа. Закритого перелому обох кісток лівої гомілки. Відкритого 2Б ступеню перелому обох кісток правої гомілки», за своїм характером і у своїй сукупності, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
У відповідності з висновком судової - автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/31825-ІТ, яка проведена спеціалістом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС від 12 жовтня 2021 року, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 ПДР України «Початок руху та зміна його напрямку» в якому вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_3 , вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Діяння ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що працював на двох роботах та коли повертався у вечірній час з роботи 11.09.2021 року приблизно о 21.00 годині забрав дітей та їхав по с. Вільне 70км/год та у зв`язку із стомленням заснув за кермом, це було вперше. Він відкрив очі коли вже все сталося, потерпілого він не бачив, діти дуже кричали. На вулиці було світло, з машини він не виходив. Він відвіз дітей додому і одразу повідомив в поліцію. І зізнався, що трапилось ДТП. Провину визнав повністю, щиро кається. Шкоду відшкодував частково у лютому 2022 року 7000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні взагалі не пам`ятає обставини вчинення. Він був у друга, вийшов на вулицю та вже прийшов до тями в лікарні. Обвинувачений телефонував його батькам та цікався за стан здоров`я його. На позбавленні волі не наполягав. Просив задовольнити цивільний позов та стягнути матеріальну та моральну шкоду. Визнав в судовому засіданні, що обвинувачений частково в сумі 7000 грн. відшкодував йому матеріальні витрати.

Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Крім повного визнання провини обвинуваченим ОСОБА_3 його вина доведена показаннями потерпілого, а також сукупністю інших об`єктивних доказів:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.09.2021 року та фототаблицею до нього ( т. 2 а.с. 10-18);

- протоколом огляду місця події від 12.09.2021 року та фототаблицею до нього, за яким встановлено, що місцем проведення огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено сліди коліс на узбіччі зустрічного руху. На території подвір`я знаходиться автомобіль марки ВАЗ 2101, днз НОМЕР_2 , білого кольору . На момент огляду передня частина автомобіля мала механічні пошкодження у вигляді деформації переднього капоту та пошкодження передньої частини даху зі зміщенням. На передній частині авто маються відколи фарбованого покриття. На капоті автомобіля відсутня декоративна деталь повітряного забору (том 2 а.с.21-24);

- висновком експерта від 21.09.2021 року № СЕ-19/104-21/29185-ІТз якого вбачається, що місце наїзду в поперечному напрямку щодо меж дороги було розташоване на лівому узбіччі, якщо рухатися в сторону від будинку АДРЕСА_3 . В повздовжньому напрямку щодо меж дороги місце наїзду було розташоване на деякій відстані перед елементами слідової інформації №3, 4, 5 ( черевиками чоловічими зеленого кольору та фрагментами пластику), якщо рухатися в тому ж напрямку ( т.2 а.с.46-49);

- висновком експерта від 08.10.2021 року №СЕ-10/104-21/29189-ІТ, згідно якого на момент експертного огляду робоча гальмова система та рульове керування автомобіля ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_2 , перебуває в працездатному стані (том 2 а.с.52-56);

- висновком експерта від 12.10.2021 року №СЕ-19/104-21/31825-ІТ, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_3 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.1 ПДР та для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (том 2 а.с.84-85);

- висновком експерта від 24.11.2021 року №326 за яким на момент проведення експертизи, комплекс зовнішніх та внутрішніх тілесних ушкоджень голови, тулуба та кінцівок потерпілого ОСОБА_9 , що були встановлені за даними представленої медичної документації у вигляді: поєднаної травми. Закритої черепно-мозкової травми. Забою головного мозку ІІ ступеню. Геморагічного забою правої скроневої частки. Закритої травми грудної клітки: розриву діафрагми справа, двобічного гематораксу. Переломів верхньої і нижньої гілок лобкової кістки справа. Закритого перелому обох кінцівок лівої гомілки. Відкритого 2Б ступеню перелому обох кісток правої гомілки, за своїм характером і у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Вміст алкоголю в крові потерпілого ОСОБА_7 виявлено в концентрації 0, 424% (том 2 а.с.97-101).

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів. За формою вини злочин є необережним.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України злочин, який відноситься до категорії тяжких, за місцем колишньої роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх доньок, яких виховує самостійно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Відповідно до ч. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, думку потерпілого, який просив не позбавляти ОСОБА_3 волі суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив ПДР України, наїзд автомобіля під його керуванням на пішохода на узбіччі зустрічної смуги і хоча і у вечірній час доби, але у задовільних дорожніх умовах. На день розгляду справи судом, обвинуваченим та його захисником не надано суду доказів того, що професія водія є єдиним джерелом доходу обвинуваченого.

Суд вважає, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує її суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнити його від основного покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Щодо вирішення цивільного позову в частині стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , то суд виходить з наступного.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відтак, у даному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом потерпілого у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Протиправність поведінки водія ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Суд погоджується з тим, що потерпілому ОСОБА_7 дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , яка виразилася у зазнані потерпілим фізичного болю та душевних страждань, що призвело до істотних змін в його житті, пов`язаних з необхідністю тривалого лікування та спричинення інвалідності І групи, яка встановлена до 01.02.2023 року.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , майнового та сімейного стану обвинуваченого а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Щодо позовних вимог ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 260068 грн. 62 коп., пов`язаної з витратами на лікування, суд виходить з наступного.

Потерпілим ОСОБА_7 надано суду документальне підтвердження (фіскальні чеки) фактично понесених ним витрат на лікування травм, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_3 на суму 260068,62 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги в цій частині визнав, та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України, обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Однак, в ході судового провадження встановлено, що ОСОБА_3 фактично було відшкодовано частину заявленої потерпілим суми матеріальних збитків, а саме на суму 7000 грн., яка визнана потерпілим, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню спричинена матеріальна шкода за вирахуванням фактично відшкодованої її частини, тобто 253068,62 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні№0000526, витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню склали 4118 гривень 88 копійки.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 174 КПК України, арешт на автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений відповідно до ухвали суду від 16 вересня 2021 (т.2 а.с.37), підлягає скасуванню.

Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368 -371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_3 не обирати.

Арешт, накладений відповідно до ухвали суду від 16 вересня 2021 року, на автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 зареєстровано за ОСОБА_10 , а користувачем якого є ОСОБА_3 - скасувати (т.2 а.с.37)

Речові докази у справі: автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 - залишити користувачу ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 87-88).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 253068 (двісті п`ятдесят три тисячі шістдесят вісім) грн. 62 коп, та моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/104-21/29185-ІТ від 21.09.2021 року, в розмірі 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-21/29189-ІТ від 08.10.2021 року, в розмірі 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи дослідження механізму та обставин ДТП № СЕ-19/104-21/31825-ІТ від 12.10.2021 року, в розмірі 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1