Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/985/22
номер провадження 1-кп/368/187/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2022 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0001119 від 02.10.2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленьки Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, непрацюючого, згідно ст.. 89 КК України (2001 року) визнається таким, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 369 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , -
в с т а н о в и в:
01 жовтня 2022 року поліцейські сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , згідно книги нарядів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за 01.10.2022 заступили на добове чергування.
Відповідно до посадових обов`язків поліцейських патрульної поліції, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 05 січня 2016 року № 4/1, поліцейський:
- здійснює безперервно та цілодобово патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху , забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;
- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушення, під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;
- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;
- у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції і вживати заходів щодо його запобігання та припинення.
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам правоохоронних органів забороняється використовувати свої службові повноваження або свої становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання та надання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а також іншим службовим особам.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону Україні «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів, як письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства установи, організації спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Згідно ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноваженні на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).
Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського: професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свобод людини.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно із ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами.
Так, 01.10.2022, близько 18 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , рухаючись в м. Кагарлик на службовому автомобілі «Пежо 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивний ОСОБА_8 , виявили факт порушення правил дорожньою руху водієм автомобіля «КІА» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме п.п. 21.11 ПДР «забороняється перевозити у легковому автомобілі дітей зріст яких менше 145 см. без використання дитячих утримуючих систем» та п.п. 21.13 ПДР «дитячі утримуючі системи не дозволяється встановлювати у місцях для сидіння першого ряду». Під час руху за даним автомобілем він був зупинений в м. Кагарлик по вул.. Расавська поблизу домогосподарства № 22. При перевірні документів водія ОСОБА_4 було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про складання протоколу за ст. 130 ч. 1 КУпАП, як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння
В подальшому, в ході складання вищезазначеного протоколу, близько 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу службового автомобіля «Пежо 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де на водійському сидінні знаходився патрульний поліцейський ОСОБА_6 , почав пропонувати останньому грошові кошти за вирішення питання щодо уникнення ним відповідальності за ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, як пропозицію, обіцянку або надання службовій неправомірної вигоди службовій особі, а також про застосування відео фіксації згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» на нагрудну відеокамеру.
Після чого, не припиняючи своїх злочинних дій, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою будь-якої дії в інтересах того хто пропонує, з використанням службового становища, а саме нескладання відносно нього протоколу за ст. 130 ч. 1 КУпАП, достовірно знаючи, що поліцейські сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки останні перебували в однострої, представилися, мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота, пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за ст. 369 КК України, оскільки був попереджений про це в ході спілкування із ОСОБА_6 , висловив неодноразову словесну пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 5000 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності, на що отримав відмову та був повторно попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі.
Після чого, близько 18 год. 25 хв., цього ж дня, знаходячись на тому ж місці, після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та складання на нього відповідного адміністративного протоколу, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-яких дій з використанням наданого їй службового становища, продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою вирішення питання щодо уникнення адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, продовжив неодноразово висловлювати пропозицію надання неправомірної вигоди працівнику поліції ОСОБА_6 в сумі 5000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 369 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він в дійсності пропонував, але не надавав кошти, а тому не думає, що за пропозицію є кримінальна відповідальність. Те що він зробив, то сильно шкодує. Розкаюється і більше такого робити не буде. Просить розстрочити або відстрочити оплату штрафу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 369 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 10 вересня 1996 року обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зеленьки Миронівського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 3217/109/1603/02-22 від 03.10.2022 р. станом на 04.10.2022 року ОСОБА_4 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_4 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої Зеленьківським старостинським округом № 6 Миронівської міської ради на гр. ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_4 , має врівноважений характер, ввічливий. За час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, письмових скарг від сусідів не надходило. Іншою інформацією стосовно ОСОБА_4 Зеленьківський старостинський округ № 6 Миронівської міської ради не володіє.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , є нетяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме: має місце постійного проживання, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходися на його утриманні, щиро покаявся та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді штрафу, а тому суд вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому покарання буде у виді штрафу в межах санкції статті КК України.
Підстав для застосування ст. 69 та ст. 69-1 КК України суд не вбачає.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час розгляду справи вказує, що має на утриманні має дружину, яка знаходиться у декретній відпустці за дитиною, батьком якої він є, але в змозі оплатити штраф частинами.
Приймаючи рішення про необхідність розстрочення штрафу, суд також враховує, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив. Наведені обставини свідчать, що сплату ОСОБА_4 штрафу слід розстрочити на 5 (п`ять) місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст. 50 КК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України ОСОБА_4 розстрочити сплату штрафу на п`ять місяців рівними частинами по 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісяця.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1