Справа № 214/7243/21
1-кп/214/497/22
У Х В А Л А
Іменем України
05 липня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за об`єднаними кримінальними провадженнями № 0000620, №0001143 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить: продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. 27.01.2022 Криворізькою центральною окружною прокуратурою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001143 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно. В суді вказана справа 31.01.2022 була об`єднана зі справою №214/7243/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України в одне провадження. Наразі справа перебуває на розгляді в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 10.01.2022 відносно ОСОБА_5 Дніпровським апеляційним судомобрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому судом було продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою, який спливає 23.05.2022. Зазначає, що оскільки справа в суді дотепер не розглянута, виникла необхідність у продовженні строку дії вказаного запобіжного заходу з огляду на наступне. Зазначає, що як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 так і на даний час, продовжують існувати наступні ризики, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, запобігання його спробі переховуватися від суду так як ОСОБА_5 до затримання тривалий час не працював, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування, є особою раніше неодноразово судимою, 17.02.2021 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України та 25.05.2021 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України. У Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , справа №216/6710/20 за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, та справа №216/7384/21 за ч.2 ст.185 КК України. Крім того, ОСОБА_5 25.01.2021 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0000615 повідомлено про підозру за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, справа наразі слухається в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказує, що 07.12.2021 ОСОБА_5 порушив раніше обраний у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та по справі №214/7243/21 за ч.2 ст.185 КК України ухвалою суду від 07.12.2021 оголошувався в розшук. Вказує, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, які зможуть стримати останнього від вчинення повторного кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 до затримання не навчався та не працював, одружений, однак на розгляді в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа №214/3553/21 про розлучення, де останній є відповідачем. Крім того, ОСОБА_5 має малолітню доньку 2020 року народження, однак відповідно до рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2021, справа №214/831/21 з останнього стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів), починаючи стягнення з 29.01.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням також встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено, сумісне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. ОСОБА_5 проживає окремо, не приймає участі у вихованні та рідко надає матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки офіційно не працевлаштований та не бажає шукати роботу. Вказує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, вчиненого в період іспитового терміну за попереднім вироком. Зазначає, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого: перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на них з метою зміни своїх показів, наданих під час досудового розслідування, оскільки в судовому засіданні свідки ще не допитувались, таким чином, він зможе перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Такоє наполягає, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується: обвинувачений неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини проти власності, за що судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, тривалий час ніде не працює, у зв`язку з чим не має законних, належних та достатніх засобів для існування, що може викликати необхідність у скоєнні корисливих злочинів. У 2021 році неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо вчинення домашнього насильства. Таким чином, обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, оскільки останній не працює, постійного джерела прибутку не має, що може викликати необхідність у скоєнні корисливих злочинів чи продовжити свою злочинну діяльність. Наполягає, що зазначені обставини свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, корисливі мотиви, за яких останній вчинив дії, що ставляться йому у провину. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його особливостей та конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на принцип презумпції невинуватості, переважають правило про забезпечення права на свободу, закріплене в ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності її продовжуваного тримання під вартою (п.п. 98, 99 рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України», «Смирнова проти Росії»).

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав повністю та підтвердив його зміст. Також пояснив, що обвинувачений знаходився у розшуку.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

У судовому засіданні захисник пояснив, що підтримує думку обвинуваченого. Також пояснив, що у обвинуваченого є дитина, тобто наявні міцні соціальні зв`язки. Вважає за можливе змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 належить продовжити.

При цьому суд враховує наступне. Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України, за останнє з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Відносно обвинуваченого судом був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2022 року. Судове провадження на даний час не завершене, тому до 20 липня 2022 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе.

Суд приходить до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд враховує, що обвинуваченому загрожує покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення декількох корисливих злочинів, один з яких вчинив в період іспитового строку, порушував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відносно нього оголошувався розшук.Суд також бере до уваги, що раніше у судовому засіданні обвинувачений визнав вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, що на думку суду є вагомим доказом пред`явленого йому обвинувачення. Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходів. Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений має неповнолітню дитину, але вважає, що ця обставина не зменшує встановлених ризиків.

Інший запобіжний захід на переконання суду не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Приходячи до вказаного вище висновку, суд вважає, що думка обвинуваченого та його захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованою.

Отже суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 20 липня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 18 вересня 2022 року.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».

Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 18 вересня 2022 року.

На ухвалу на протязі п`ятиднів з дня їїоголошенняможе бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1