Справа № 761/5938/22
Провадження № 1-кс/761/3685/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника власника майна ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУНП у м.Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 08.12.2021 по 16.12.2021, ОСОБА_5 , спільно із невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб, залучивши підставних осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, шляхом обману, заволоділи правом власності на ряд об`єктів.

Водночас встановлено, що зазначені вище реєстраційні дії приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 вчинялись на прохання її знайомої ОСОБА_15 , яка має досвід роботи з реєстром та уже тривалий час працює помічником приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_16 , офіс якої знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

17.02.2022 на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обшук під час якого виявлено та вилучено:

1) особисті записи, зошит, які належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2

2) банкноти номіналом: 20 грн у кількості 10 шт.; 50 грн. у кількості 22 шт.; 500 грн. у кількості 3 шт., щодо який виник сумнів у справжності, які вилучені у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2

3) п`ять мобільних телефонів, належних ОСОБА_10 , ОСОБА_17 .

Вказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України, що слугувало підставою для звернення прокурора до суду з даним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні підтримав довои клопотання. просив його задовольнити.

Власник майна та його захисник заперечували з приводу задоволення заявленого клопотання, вказавши на те, що зазначені телефони, на які просить накласти арешт прокурор, добровільно були надані ОСОБА_5 під час проведення обшуку, хоча ухвалою слідчого судді у проведенні обшуку мобільних терміналів було відмовлено.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м.Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети та речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та потребують експертного дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні речі та предмети, на які сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.02.2022 не встановлено, випадків, передбачених ч.2 ст.168 КПК України, за наявності яких могло б здійснюватись тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин та мобільних терміналів систем зв' язку.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що під час проведення обшуку у слідчих був вільний доступ до мобільних терміналів, що не заперечувалось і прокурором під час судового розгляду.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, а також приймаючи до уваги доводи представника володільця майна, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.

Отже, на переконання слідчого судді, зважаючи, що прокурором не наведено нових обставин, за яких наявні підстави для ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, відсутні правові підстави для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000255, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1