Справа № 307/375/21
Провадження № 1-кп/307/44/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000001 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, неодноразово судимого, востаннє, зокрема:

10 грудня 2020 року Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю один рік;

27 липня 2021 року Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю два роки;

1 червня 2022 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , котрий раніше вчиняв злочин, передбачений ст. 185 КК України, 23 грудня 2020 року о 22 год. 00 хв., перебуваючи на вулиці Травневій, біля повороту на вулицю Радянську в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_6 , де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, правою рукою, стиснутою в кулак, наніс потерпілому два удари в обличчя від яких потерпілий, не втримавшись на ногах, впав на землю, після чого ОСОБА_7 відкрито викрав у нього грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) грн. купюрами номіналом по 500 грн. кожна та залишив місце події, у результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна лівої акулової області та субкон`юктивального крововиливу зліва, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, та завдав майнову шкоду на вказану суму, тобто скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потеріплого, вчинений повторно, а саме, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 23 грудня 2020 року в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, під вечір, він стояв біля світлофору, неподалік піцерії «Прімо Піца» і до нього підійшов, незнайомий йому раніше хлопець, який у нього попросив закурити і так вони познайомилися, виявилося, що це був ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 купив для них обох пиво, вони розговорилися і пішли в сторону залізничного вокзалу. По дорозі вони взяли дві пляшки горілки і пішли до його, Бикова, товариша, який проживає в смт. Буштино, де разом вживали алкогольні напої. Після цього вони вийшли і пішли в сторону центру селища, де по дорозі зустріли ОСОБА_8 , та всі разом продовжили вживати алкогольні напої. Тоді ОСОБА_8 повідомив йому, що у ОСОБА_6 є гроші і запропонував застосувати до потерпілого насильство та забрати гроші, але, він, ОСОБА_9 , відмовився наносити удари потерпілому. Однак, у той час між ним, ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 виник конфлікт через те, що ОСОБА_6 почав обзивати його різними нецензурними та принизливими словами і він, ОСОБА_9 , долонею наніс два удари в обличчя ОСОБА_10 , від яких той впав на землю, а потерпілий кинув на землю гроші, які були у нього в кишені. ОСОБА_8 сказав, що він візьме ці гроші, однак ОСОБА_7 сказав, що сам візьме їх. Тоді він, ОСОБА_9 , підняв ці гроші, дав 500 грн. ОСОБА_6 на дорогу, оскільки той мав їхати у Воловець. і той пішов у напрямку міста Хуста, а він разом із ОСОБА_8 пішов у напрямку міста Тячів. По дорозі він дав ОСОБА_8 1500 грн., а решту забрав собі, які вподальшому витратив на алкоголь. Після чого через декілька днів пішов добровільно у поліцію.

Крім повного визнання ОСОБА_3 своєї вини, його винуватість у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, підтверджена такими доказами.

Заявою потерпілого ОСОБА_6 від 24 грудня 2020 року про те, що він просить прийняти міри до двох незнайомих йому хлопців, які 23 грудня 2020 року о 22 годині в смт. Буштино по вул. Травневій, біля піцерії «Прімо», почали до нього зачіпатися, один із них, на ім`я ОСОБА_11 , вдарив його два рази долонею в обличчя ( том 1 а. с. 195).

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 грудня 2020 року видно, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець АДРЕСА_2 звернувся до Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області із заявою у якій просить притягнути до кримінальної відповідальності хлопця по імені ОСОБА_11 , який 23 грудня 2020 року біля 22 години наніс йому біля кафе «Прімо», що в смт. Буштино два удари долонею в обличчя та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 6000 грн. та паспортом громадянина України (том 1 а. с. 196-197).

Протоколом огляду місця події від 23 грудня 2020 року та фототаблиці до нього із яких видно, що подія відбулася позаду приміщення піцерії «Прімо» в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області ( том 1 а. с. 198-199, 201).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.01.2021 із якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_8 , як особу, на ім`я ОСОБА_12 , який був з громадянином на ім`я ОСОБА_11 і стояв неподалік, коли ОСОБА_11 , 23 грудня 2020 року, приблизно о 22 годині в смт. Буштино, в центрі, завдав йому два удари долонею в обличчя та відкрито заволодів його коштами в сумі 6000 грн. та його паспортом ( том 1 а. с. 202-203, 204)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.01.2021 із якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, на ім`я ОСОБА_11 , який 23 грудня 2020 року, приблизно о 22 годині в смт. Буштино, в центрі завдав йому два удари долонею в обличчя та відкрито заволодів його коштами в сумі 6000 грн. та його паспортом ( том 1 а. с. 205-206, 207).

Із висновку експерта № 3 від 12 січня 2021 року видно, що у ОСОБА_6 , 1999 року народження, мають місце тілесні ушкодження у вигляді садини лівої акулової області та субкон`юнктивального крововиливу зліва. Вказані вище тілесні ушкодження спричинені твердим тупим предметом, можливо рукою. Згідно п. п. 2.3.5. Наказу № 6 МОЗ України, від 17 січня 1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Строку події 23 грудня 2020 року вказані вище тілесні ушкодження відповідають. Потерпілий ОСОБА_6 в момент отримання тілесних ушкоджень знаходився у вертикальному положенні (том 1 а. с. 208-209).

Із протоколу огляду предмету та перегляду відеозапису та фототаблиці до нього від 5 січня 2021 року видно, що при відкритті вказаного файлу за допомогою відео програвача встановлено, що на відеозаписі видно як 12-23-2020 16:03:20, у полі зору відеокамери по правому узбіччі повз «Буштинську ОТГ» у напрямку із м. Хуст в сторону м. Тячів прямує пішки із спортивним рюкзаком через плече червоного кольору особа чоловічої статі. Також на вказаному відеозаписі видно, як 12-23-20 16:36:30 ОСОБА_7 розмовляє із потерпілим ОСОБА_6 , на перехресті доріг, навпроти «Буштинської ОТГ», які разом прямують в сторону с. Вонігово по вул. Травневій в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області ( том 1 а.с. 231-232).

Із дослідженого під час судового розгляду справи відеозапису з місця події видно, спочатку одну особу, яка стоїть біля вхідних дверей приміщення, в подальшому видно двох осіб, які стоять разом біля вказаного приміщення, а далі разом йдуть повз вказану будівлю ( а. с. 222).

Свідок ОСОБА_8 показав, що увечері 23 грудня 2020 року увечері, він біля переїзду в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області зустрів ОСОБА_7 разом із потерпілим ОСОБА_6 , які йшли зі сторони с. Вонігово у напрямку центру селища. Тоді вони всі троє пішли до магазину, так як мали бажання вживати алкогольні напої. Після цього, коли вони були на вулиці, між ОСОБА_7 та потерпілим виник конфлікт і ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 два удари в обличчя від чого ОСОБА_6 впав. Тоді потерпілий сказав бери гроші, тільки, щоб вони не били його. ОСОБА_7 забрав у потеріплого гроші, частину яких віддав потеріплому, а решту забрав собі, після цього вони разом пішли з місця події, а потерпілий пішов в іншому напрямку.

Відтак, суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині, що гроші випали у потерпілого самі, оскільки такі показання дані ним з метою зменшити свою відповідальність за вчинене, виходячи з такого.

Так, потерпілий ОСОБА_6 при поданні заяви про вчинення відносно нього злочину відразу заявив, що просить притягнути до кримінальної відповідальності хлопця на ім"я ОСОБА_11 , який 23 грудня 2020 року біля 22 години наніс йому біля кафе «Прімо», що в смт. Буштино два удари долонею в обличчя та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 6000 грн. та паспортом громадянина України.

Також, вказане підтверджується і протоколами пред`явлення особи для впізнання, де під час проведення такого у присутності понятих, ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 , як особу, що наносила удари та заволоділа його майном, так і свідка ОСОБА_8 , як особу, що була цього дня разом із ОСОБА_3 .

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 с. 186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненитй повторно, є вірною, оскільки, ОСОБА_3 є особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України та, застосувавши насильство відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відкрито для потерпілого привласнив належні йому кошти та відкрито скрився з ними у напрямку міста Тячів.

Дані обставини підтверджуються показаннями як самого обвинуваченого, так і показаннями свідка ОСОБА_8 , а також дослідженими під час судового розгляду справи доказами.

Мотив заволодіння коштами не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_3 .

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши сукупність наведених доказів, які є належними, допустимими та достовірними, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у висунутому йому обвинуваченні.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.

За місцем проживання він характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину ( том 1 а. с. 45, 147, 148, 217).

Пом`якшуючі його покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин судом не встановлено.

Також із свідоцтва про шлюб та повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб видно, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 19 грудня 2019 року зареєстрували шлюб і після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєно прізвище ОСОБА_15 ( том 1 а.с. 45, 163-164).

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, для його виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71,72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК)

У разі, коли особа була засуджена, зокрема до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Із вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2020 року видно, що ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та згідно ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку один рік.

Злочин, у даному кримінальному провадженні вчинений ОСОБА_7 23 грудня 2020 року, тобто під час іспитового строку, встановленого зазначеним вище вироком.

Із вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2021 року, який набрав законної сили 27 серпня 2021 року видно, що ОСОБА_7 також засуджений за ч. 2 та. ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців і на підставі ч.4 ст. 70 КК України і до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднно покарання, призначене за вироком Тячівського районного суду від 10 грудня 2020 року, та остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання, із встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Так як ОСОБА_3 вчинив даний злочин у період іспитового строку, не відбувши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, призначене за ч. 3 ст. 185 КК України вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2020 року (яке на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднане до покарання, призначене за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 і ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, із встановленням іспитового строку тривалістю два роки), ОСОБА_3 слід призначити покарання на підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків, а саме до покарання за новим вироком слід приєднати частину невідбутого покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2020 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 6(шість) місяців.

Із вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 1 червня 2022 року, який набрав законної сили 1 липня 2022 року видно, що ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років (том 2 а. с. 112-114).

Ураховуючи наведене ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд враховує, що відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного покарання за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 14 жовтня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України приєднати частково невідбуте покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, призначене за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2021 року за ч. 2 і ч. 3 ст. 185 КК України, та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На підставі 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, призначене за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2022, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 6 січня 2021 року з 15 год. 30 хв.

Речовий доказ: DVD диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 14 жовтня 2022 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя ОСОБА_1