Єдиний унікальний номер: 379/992/22
Провадження № 1-кп/379/98/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща клопотання прокурора Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусового заходу медичного характеру у кримінальному провадженні №0000109, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2022, щодо вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2022 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Стадіонна с. Лука Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла особи, пошкодив вхідні двері, через які незаконно проник всередину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та вважає, що воно підлягає задоволенню.

У судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в режимі відеоконференції пояснив, що в хаті ОСОБА_7 не був, в хату не заходив, двері не ламав, хвіртку не пошкоджував, скло на веранді не пошкоджував, скобу на замку не віджимав. 07.08.2022 він знаходився вдома.
В ході судового засідання ОСОБА_5 змінив пояснення та зазначив, що оскільки потерпілий заборгував йому гроші за ремонт фронтону, то він розбив потерпілому вікно на фронтоні, замок з горища викинув на город, заходив на горище. Прохав вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що борг перед ОСОБА_5 відсутній. Фронтон робився більше двадцяти років назад, тоді дійсно ОСОБА_5 приймав участь у ремонті фронтону. 07.08.2022 він перебував ще у ліжку, коли йому зателефонувала мати, та тремтячим голосом повідомила, що ввірвався ОСОБА_8 з дерев`яним держаком, виламав хвіртку, по периметру будинку бив вікна. Він викликав поліцію і поїхав до будинку матері. Коли приїхав, то ОСОБА_8 вже не було. По периметру будинку були побиті вікна, також і у літній кухні. На другому поверсі була зірвана віконна рама. Мати відчинила йому хату. Трохи пізніше він побачив ОСОБА_8 біля крамниці з косою. Той купив дволітрову пляшку «Кока-коли», полив нею косу та пішов знову до будинку матері. Однак, коли ОСОБА_8 побачив працівників поліції, направився до себе додому. Прохав задовольнити клопотання прокурора.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 . 07.08.22 вона прокинулась о 05-30 та стала дивитися телевізор. Потім почула та побачила, що ОСОБА_8 зламав хвіртку. Потім ОСОБА_8 підійшов до хати та держаком розбив вікна. Піднявся по драбині на горище, зламав там двері, також розбив вікно. В літній кухні ОСОБА_8 також вибив вікна. Вона подзвонила сину, повідомила, попрохала приїхати.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 . 07.08.2022 її покликали сусіди. Вона підійшла до будинку потерпілого. Побачила, що там пом`ята хвіртка, вікна побиті. На другому поверсі була вибита віконна рама. ОСОБА_9 їй повідомила, що це зробив ОСОБА_8 . Останній після лікуванні в Глевасі спочатку нормально себе веде, але потім не так себе веде.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він проживає в АДРЕСА_3 . Дату не пам`ятає, у серпні 2022 він раненько поїхав на рибалку. Коли їхав назад по АДРЕСА_3 , то побачив, що у домоволодінні ОСОБА_7 пом`ята хвіртка, побиті вікна, а також зламані двері на горищі на другому поверсі. ОСОБА_9 йому повідомила, що це все наробив ОСОБА_8 .

Захисник вважає, що клопотання підлягає задоволенню, як таке, що ґрунтується на законі та не порушує прав ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, захисника, ОСОБА_5 , проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, крім показань ОСОБА_5 , потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підтверджується наступними доказами.

Даними, що містяться у заяві потерпілого ОСОБА_6 від 07.08.2022 про проникнення ОСОБА_5 до належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Протоколом огляду домогосподарства від 08.08.2022 за адресою АДРЕСА_3 та фототаблицею до нього, з якого вбачається пошкодження хвіртки, вікон, двері на горище.

Зазначені доказі є належними та допустимими та доводять, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 291 від 21.09.2022 ОСОБА_5 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на шизофренію (МКХ10-F20), тому він в період інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час страждає на хронічне психічне захворювання - шизофренію (МКХ10-F20), він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
За нормами частин 1, 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та потребує примусового лікування.
Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.
За таких обставин, суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Цивільний позов не заявлено, судові витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 369-372, 376, 392, 395, 512, 513, 516, 532 КПК України, ст. 19, 93, 94 КК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусового заходу медичного характеру у кримінальному провадженні №0000109, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2022, щодо вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя:ОСОБА_1