21.09.2022
Справа № 331/3051/22
Провадження № 1-кп/331/432/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000251 від 19.08.2022 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, із середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 08.09.2022 року надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 та угодою про визнання винуватості між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Встановлено, що 24.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) № 1 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, солдат ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що підполковники є командирами для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.
В свою чергу, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
31.05.2022 року відповідно до направлення виданого командиром військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 направлено на медичний огляд військово-лікарської комісією військової частини НОМЕР_2 (Запорізькій військовий шпиталь) з метою визначення ступеню придатності до військової служби в ЗС України, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Отримавши таке направлення стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 01.06.2022 року прибув до місця розташування військової частини НОМЕР_2 (Запорізькій військовий шпиталь) для проходження військово-лікарської комісії, яку проходив у період часу з 01.06.2022 по 08.06.2022 року.
Після цього, 09 червня 2022 року солдат ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив місце несення служби а саме військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розташовану за адресою АДРЕСА_2 , куди останнього було направлено для проходження військово-лікарської комісії.
30.06.2022 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_2 (Запорізькій військовий шпиталь) для подальшого проходження військово-лікарської комісії, однак 01 липня 2022 року діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 повторно самовільно залишив місце несення служби, а саме військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розташовану за адресою АДРЕСА_2 , куди останнього було направлено для проходження військово-лікарської комісії, так і не завершивши проходження військово-лікарської комісії. Так в період з 08.06.2022 по 29.06.2022 та у період часу з 01.07.2022 по 27.08.2022 солдат ОСОБА_3 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину для подальшого проходження військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. В подальшому, 28.08.2022 військовослужбовець ОСОБА_3 самостійно звернувся до Військової служби правопорядку, якими ОСОБА_3 було доставлено до місця розташування ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження досягнуто угоди про визнання винуватості між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 06 вересня 2022 року прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в приміщенні службового кабінету Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, буд. 2, уклали угоду про визнання винуватості.
Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
1. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України.
Час, місце, обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення відповідають змісту обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.
2. За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України -
самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану. Фактичні обставини справи визнав, кваліфікацію дій не заперечував. Обвинувачення визнав у повному обсязі.
3. Сторони з урахуванням того, що дане кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на військовій службі військовим командуванням характеризується позитивно, зважаючи на те, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, зважаючи на особу підозрюваного, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Суд визнає вказане положення угоди таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем в ЗСУ, має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовій службі військовим командуванням характеризується позитивно, наявність двох обставин, що пом"якшують покарання: щире каяття, оскільки обвинувачений у судовому засіданні висловив осуд своєї поведінки та вказав, що на сьогодні має намір сумлінно виконувати обов"язкі по службі та бойові завдання, а також активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений самостійно повернувся до військової частини та добровільно розповів про обставини вчинення злочину, беручи до уваги, що у справі не встановлено обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
4. Відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:
а) для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку.
ОСОБА_3 роз`яснені підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України.
б) для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 474 КПК України щодо його права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , які підтвердили, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши матеріали провадження, угоду, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 314, 370, 374, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000251 від 19.08.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень із застосуванням ст. 69 КК України.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1