Справа № 451/1876/21
Провадження № 1-кп/451/69/22
ВИРОК
іменем України
05 травня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000892 від 01.12.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радехів Львівської області, громадянина України, українця, на утриманні має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адвокатом, нотаріусом депутатом не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, працездатного, який не працює та не навчається, раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8 , -

встановив:

ОСОБА_3 , 30 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, знаходячись поблизу магазину «Юлія», що по вул. Богдана Хмельницького, 2 в м. Радехів, Червоноградського району Львівської області, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи з необережністю у формі злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, хоча за об`єктивними обставинами міг та повинен був їх передбачити, наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки та верхньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані як злочин, передбачений статтею 128 КК України, за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, визнав повністю, фактичні обставини не оспорював, суду надав показання за змістом яких він дійсно 30.11.2021, приблизно о 19:40 год, знаходячись поблизу магазину «Юлія», що по вул. Богдана Хмельницького, 2 в м. Радехів, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю та отримав тілесні ушкодження. Щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на позицію сторін відповідно до якої вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, суд постановив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які учасниками судового провадження не оспорюються та вважає за необхідне, зважаючи на вимоги частини 4 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити його характеризуючі дані.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, а саме: необережного спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також зважаючи на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є особою молодого віку, однак не працевлаштований.

Вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті 128 КК України у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до вимог ст. 50 КК України, мети покарання.

Про необхідність призначення саме такого виду покарання, на переконання суду, свідчать ті обставини, що відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи виключає можливість призначення йому покарання у виді виправних робіт. Покарання ж у виді обмеження чи позбавлення волі, яке полягає у триманні засудженого в умовах ізоляції, з огляду на обставини кримінального провадження, на думку суду, є надто суворим.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, відповідно до частини 1 статті 75 КК України до обвинуваченого не може бути застосовано відбуття покарання з іспитовим строком.

Вирішення судом цивільного позову
Цивільним позивачем ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову покликається на те, зокрема, що він є потерпілим у кримінальному провадженні через нанесення йому ОСОБА_3 удару рукою по обличчю, внаслідок чого він впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки та верхньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням. Неправомірні дії ОСОБА_3 завдали потерпілому крім великого фізичного болю, який надалі його супроводжує, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного життя. Дана подія сильно вплинула на його емоційний стан. Після отриманих травм ОСОБА_7 не може здійснювати керування транспортними засобами, тому до сьогоднішнього дня та на невизначений період позбавлений можливості отримувати доходи. Розмір моральної шкоди оцінює у 15 000 грн.

У судовому засіданні цивільний позивач цивільний позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити.

ОСОБА_3 та захисник позов визнали частково. Зокрема, відповідач суду пояснив, що надавав кошти на лікування ОСОБА_7 у сумі 15 849 грн та 12 000 грн у відшкодування втрат останнього по заробітній платі. Просить суд врахувати вказані обставини.

Суд, заслухавши аргументи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, доходить висновку, що цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з приписами частини 1, 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом пунктів 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Нормою частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що потерпілому ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, яка є наслідком кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 . Внаслідок протиправних, винних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням його здоров`я як під час заподіяння йому ушкоджень, так у процесі лікування і реабілітації. Крім цього, суд погоджується з аргументами сторони цивільного позивача про те, що ОСОБА_7 зазнав і душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, оскільки в силу отриманих травм він перебував на стаціонарному лікуванні, а з огляду на характер цих травм також потребував реабілітаційного періоду для відновлення здоров`я. У цей період він був обмежений у звичному для нього способі життя, що, у свою чергу, призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими.

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_7 моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану, вік потерпілого, тому доходить переконання про наявні обґрунтовані підстави для відшкодування ОСОБА_7 завданої моральної шкоди в розмірі 7 000,00 грн.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди і саме цей розмір, на переконання суду, є таким, що відповідає ступеню фізичних, моральних страждань потерпілого та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, яке за направленістю умислу відноситься до необережного.

Також судом враховано, що ОСОБА_3 надавав ОСОБА_7 кошти на лікування у сумі 15 849 грн та 12 000 грн узгодженої сторонами суми у відшкодування втрат останнього по заробітній платі. Вказані обставини ОСОБА_7 не заперечив. Також судом враховано і ту обставину, що ОСОБА_7 продовжує працювати водієм на ТОВ Молочна компанія «Галичина», відтак його доводи, викладені у позові щодо неможливості здійснення профнавиків, є голослівними оскільки спростовуються записами у трудовій книжці та довідкою з місця праці.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 29.12.2021 скасувати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого статтею 128 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 170 (сто сімдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сумі 7 000 (п`ять тисяч) грн та 3 000 (три тисячі) грн у відшкодування витрат на правову допомогу.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 29.12.2021.

Речові докази, а саме:
-СД-диск із відеофайлами залишити в матеріалах кримінального провадження;
-Медичну карту стаціонарного хворого №11536/1087 від 30.11.2021 року, видану на ім`я ОСОБА_7 , 4 рентген знімки на аркуші паперу формату А4, виписку з лікарні КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» - повернути фактичному володільцю.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_9 -Трускавецька