Справа № 463/1712/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/711/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року про накладення арешту на майно,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року, клопотання прокурора задоволено
Накладено арешт на майно, в тому числі на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям на території яких знаходиться майно чи зареєстровані юридичні особи, яким воно належить, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, Національному банку України вчиняти реєстраційні дії стосовно майна, в тому числі квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .
На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 Г-1 та заборони державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям на території яких знаходиться майно чи зареєстровані юридичні особи, яким воно належить, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, Національному банку України вчиняти реєстраційні дії стосовно майна скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 Г-1 відмовити.
Зазначає, що оскаржена ухвала постановлена без виклику власника майна. 12.07.2022 вона, як представник ОСОБА_7 надіслала запит до суду про видачу копії ухвали, та отримала таку 08.08.2022 на електрону адресу.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при вирішенні питання про накладення арешту на все майно, про яке йде мова в ухвалі, в тому числі і на квартиру, слідчий надав до суду дійсні витяги з відповідних реєстрів і суд встановив належність всіх цих об`єктів до права власності або ОСОБА_8 , або його дружини ОСОБА_9 , або юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками яких вони є.
Наголошує, що ні ОСОБА_8 , ні його дружина ОСОБА_9 , ні юридичні особи, кінцевими бенефіпіарними власниками яких вони є, не є і ніколи в минулому не були власниками квартири, а також не мали до неї жодного відношення.
ОСОБА_7 придбав квартиру і оформив право власності на неї 04.06.2015 за відплатним договором купівлі-продажу. Даний договір купівлі-продажу є дійсним, реальним і таким, що повністю відповідає чинному законодавству України.
Після придбання квартири у 2015 році ОСОБА_7 було зроблено в ній повністю капітальний ремонт, придбано меблі і побутову техніку, і з 2017 року він разом зі своєю родиною постійно фактично проживає в ній (це є його основним місцем проживання).
У клопотанні прокурор посилається на ч. 5 статті 170 КПК України, що вважає помилковим. ОСОБА_7 не має статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, ні засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Більше того, арешт квартири не може бути накладено на майно добросовісного набувача (яким є ОСОБА_7 ), так як квартирі не надано статусу речового доказу. Навіть у випадку визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та застосування конфіскації до належного йому на праві власності майна така конфіскація за жодних обставин не може бути застосована до квартири, яка є власністю третьої особи ( ОСОБА_7 ), ніяким чином не пов`язана і ніколи не була пов`язана з ОСОБА_8 чи пов`язаними з ним особами.
Адвокат ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала, просила її задоволити.

Прокурор ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити. Додатково зазначила, що згідно з матеріалами виконання доручення щодо наявності та приналежності майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , квартира, що за адресою: АДРЕСА_3 к. 4Г-1 належить ТзОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», кінцевими бенефіціарним власником якого є ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно від 13 квітня 2022 року було постановлено без виклику ОСОБА_7 , копію ухвали слідчого судді отримано адвокатом ОСОБА_6 08 серпня 2022 року. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана адвокатом ОСОБА_6 12.08.2022, тобто у встановлений ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України строк, який не є пропущений і поновлення не потребує.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19.06.20216 відносно ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_12 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідальність за вчинення яких передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або без такої.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у тому, що в групі осіб, реалізуючи злочинний план, в період з 30.01.2015 по 30.09.2015 за розробленою учасниками злочинного угрупуванням схемою, використовуючи ПАТ «Центренерго», через яке було перераховано на банківські рахунки ДП «Луганськвугілля» та ДП «Шахта імені К.І.Кісельова» кошти у розмірі не менше 205 391 145,87 грн., в послідуючому, використовуючи підприємства з ознаками фіктивності, перевели їх готівкові кошти і заволоділи ними.

Орган досудового розслідування вважає, що отримавши кошти від злочинної діяльності ОСОБА_8 міг використати їх для придбання рухомого, нерухомого майна, а також об`єктів корпоративного права. Відповідно до долученої декларації народного депутата України ОСОБА_8 за 2020 рік, кінцевим бенефіціаром вказаних у клопотанні юридичних осіб є дружина підозрюваного ОСОБА_9 .

Як вбачається із матеріалів клопотання 19.02.2021 Указом Президента України № 64/2021 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.02.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яким застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вказаним Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.02.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» надано дозвіл на, зокрема, блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає вимогам ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.
Також апеляційний суд вважає, що станом на день апеляційного перегляду відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно із врахуванням наявності у матеріалах судового провадження відомостей про виконання доручення щодо наявності та приналежності майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в яких містяться відомості про те, що ряд майна, у тому числі і квартира за адресою: АДРЕСА_2 Г-1 належить ТзОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_9 і така інформація актуальна станом на лютий 2022 року.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 174 КПК України визначено осіб, які наділені правом на звернення із клопотанням про скасування арешту майна у випадку якщо у застосуванні такого відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4