Справа № 134/628/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Крижопіль матеріали кримінального провадження № 0000098, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставчани, Новоушицького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді механізатором «Крижопільського райавтодору» раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 369 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 126, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 27.05.2022 о 09 годині 10 хвилин перебуваючи біля службового автомобіля працівників поліції марки «Scoda» моделі «Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який розташовувався по вул. О. Порошенка у смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі - інспектору групи реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_6 за не притягнення його до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Так, інспектор групи реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 спільно з помічником чергового відділення поліції №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України с службовими особами та посади яких, згідно з п. З ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну службу», відносяться до посад категорії «В», відповідно до розстановки несення служби особовим складом відділення поліції №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, затвердженого начальником вказаного відділення майором поліції ОСОБА_8 , здійснювали патрулювання в смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області.

Під час патрулювання, ОСОБА_6 , по вулиці О. Порошенка, що в смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, близько 09 години 10 хвилин, відповідно до ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», за порушення правил дорожнього руху, зупинили мопед марки «Honda DIO» без реєстрації та наявного державного номерного знаку, а також водій якого, в порушення вимог п. г ч. 2.3 постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 «Про Правила дорожнього руху», рухався без шолому. Після зупинки вказаного мопеду встановлено, що ним керував ОСОБА_4 , без відповідних документів, та під час спілкування з яким працівниками поліції виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з рота, нечітка вимова).

З огляду на вищезазначені обставини, які вказували на ознаки сп`яніння водія, останньому працівниками поліції запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився та пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» підтверджено стан його алкогольного сп`яніння.

В присутності водія ОСОБА_4 працівники поліції розпочали документальне оформлення виявленого адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (ст. 130 КУпАП) та керування транспортним засобом без відповідних документів (ст. 126 КУпАП).

Однак, ОСОБА_4 , перебуваючи біля службового автомобіля марки «Scoda» моделі «Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент, коли капітаном поліції ОСОБА_6 на підставі ст. ЗУ Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 и. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.1 1.2015, складались матеріали про адміністративні правопорушення, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на розгляд справи та накладення стягнення шляхом винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП, відповідно до п.1 ч. І ст.255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на попередження від працівників поліції про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, висловив пропозицію у наданні неправомірної вигоди службовій особі у вигляді грошових коштів в сумі 200 доларів США, за те, щоб його відпустили та не складали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. На дану пропозицію капітан поліції ОСОБА_6 зробив зауваження ОСОБА_4 , попередивши його про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі.

Продовжуючи спілкуватися з ОСОБА_6 , будучи перед цим попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_4 в черговий раз висловив пропозицію капітану поліції ОСОБА_6 отримати від нього неправомірну вигоду, у вигляді грошових коштів в сумі 200 доларів США та не складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Про висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , капітан поліції ОСОБА_6 повідомив на службу «102» та продовжив складання процесуальних документів щодо фіксації адміністративного правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1ст. 369 КК України, як пропозиція надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

02 червня 2022 року між начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 ,. за ч. 1ст. 369 КК України, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу в розмірі 17000 тисяч гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке враховуючи положення ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Так, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.

З наведеного, суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, з участю його захисника, відповідає вимогам ст. ст. 472, 473 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вид та міра кримінального покарання узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості відповідає санкції ч. 1 ст. 369 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої в угоді виду і міри кримінального покарання.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст.314,475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 червня 2022 року, укладену між начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000098 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: