Номер провадження:1-кп/521/1059/22
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

11 жовтня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2021 року за номером 0000534, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені судом обставини та суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:
До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2021 року за номером 0000534, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні сторонами кримінального провадження, була подана угода про визнання винуватості укладену та підписану 29 липня 2022 року між заступником керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисників ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, визначену в угоді, вважала, що угода укладена відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості за участі його захисників та просив затвердити угоду про визнання винуватості. В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, узгоджений вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Захисники обвинуваченого просили затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердили добровільність її укладення.
Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд:
Заслухавши учасників судового провадження, щодо можливості затвердження вказаної угоди, які вважали кожен окремо за необхідне затвердити угоду, призначити узгоджену сторонами міру покарання, дослідивши обвинувальний акт, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Згідно зі ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, 29 липня 2022 року між заступником керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на стадії підготовчого судового засідання укладена та підписана угода про визнання винуватості.
Зі змісту вказаної угоди вбачається, що сторони узгодили призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263-1 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263-1 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторонами узгоджено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України зі звільненням від його відбування із встановленням іспитового строку судом. Обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, будуть визначені судом. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки її невиконання.
Підозрюваний з самого початку його викриття у скоєному злочині визнав свою провину та щиро розкаявся, сприяв у проведенні кримінального провадження, злочин скоєно наодинці, жодні невстановлені спільники зловмисника.
Суд також звертає увагу, що обвинувачення ОСОБА_7 пред`явлено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, проте покарання узгоджено сторонами лише за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України.
Умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. Однак у кримінальних провадженнях про певні кримінальні правопорушення законодавець дозволяє учасникам кримінально-правового конфлікту вирішити його шляхом укладення угоди. Учасники кримінального провадження укладають їх для забезпечення власних інтересів (прокурор з метою процесуальної економії; потерпілий швидкого і повного відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обвинувачений зменшення покарання). Якщо ці інтереси суперечать суспільним інтересам (наприклад, узгоджене сторонами покарання є суттєво заниженим порівняно з тим, що було б призначене обвинуваченому у разі доведення судового розгляду до завершення без укладення угоди), то у затвердженні угоди суд повинен відмовити.

Приписами ст.470 КПК України закріплено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, у тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Згідно вказаної угоди при її укладенні прокурором враховано ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Суд не погоджується з тим, що при визначенні покарання сторони не в повній мірі врахували істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 263-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, отже призначення сторонами покарання ОСОБА_7 суперечитиме інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. Для перевірки переконливості мотивів наявності підстав для застосування 75, 76 України, при призначенні покарання обвинуваченому, суду необхідно детально дослідити матеріали кримінального провадження, данні про особу обвинуваченого, та встановити інші обставини, передбачені ст. 65, 66, 67 КК України, з метою врахування принципу справедливості покарання й відповідності його меті, а саме виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів.
Отже на думку суду узгоджене сторонами покарання є поверхневим, формальним та таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим ст.65 КК України. Зокрема належним чином не враховано характер та тяжкість діянь, що ставляться в вину ОСОБА_7 .
Крім того, при призначенні покарання не в повній мірі враховано істотні для відповідного кримінального провадження обставини, які ставляться в вину ОСОБА_7 , зокрема кількість епізодів злочинної діяльності, виробництво великої кількості вогнепальної зброї, що на думку суду, значною мірою підвищує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, а тому узгоджене сторонами остаточне покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, що є мінімальним, передбаченим санкцією ч.2 ст.263-1 КК України явно не відповідає вимогам ст.65 КК України, є занадто м`яким, чим суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також суд вважає за необхідне відмітити, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки та створює сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів. Застосування неадекватного м`якого покарання вочевидь породжуватиме у осіб уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних діянь та збільшення загрози для життя та здоров`я населення.
Щодо повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд першої інстанції за результатами підготовчого судового засідання має право прийняти рішення, яким, у тому числі, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК.
Разом з тим, ч. 7 ст.474 КПК України, встановлено, що у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.
Відповідно до п. п.15, 16, 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень, затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Суд враховує, що угода про визнання винуватості укладена після затвердження обвинувального акту прокурором, а тому відмова у затвердженні такої угоди не є безумовною підставою для його повернення прокурору для продовження досудового розслідування.
Враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 надійшло до суду з обвинувальним актом 01 лютого 2022 року, а угода про визнання винуватості складена 29 липня 2022 року, тому суд приходить до висновку, що у разі відмови в затвердженні угоди, необхідно продовжити розгляд провадження у загальному порядку.
Враховуючи вказане, оскільки угода про визнання винуватості розглядалась у підготовчому судовому засіданні, то після вирішення питання, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має перейти до розгляду інших питань, в межах повноважень, передбачених ч. 3 ст. 314, 315 КПК України.
Таким чином, із врахуванням наведеного вище, угода про визнання винуватості, укладена в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам КПК України та закону, не відповідає інтересам суспільства, а тому в силу вимог ч.7 ст.474 КПК України в її затвердженні слід відмовити, а розгляд провадження продовжити у загальному порядку.
Керуючись вимогами ст.ст. 314, 370, 376, 468-470, 472, 474 КПК України, - суд
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Висновки суду:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладену 29 липня 2022 року між заступником керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Продовжити підготовче судове засідання у загальному порядку.
Матеріали які надані стороною обвинувачення, повернути прокурору Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 .
Матеріали, які характеризують особу ОСОБА_7 повернути стороні захисту.
Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1