ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2084/22 Справа № 192/437/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, який до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляції:
- засуджений ОСОБА_5 просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтовування зазначає, що він позитивно характеризується, працює днювальним 10 відділення, має заохочення. Також вказує, що більше не були вчиняти кримінальних правопорушень.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці
За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 26 лютого 2019 року, кінець строку 26 серпня 2022 року.
В установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 27 лютого 2019 року. В Солонянській ВК № 21 знаходиться з 31 жовтня 2019 року, спрацює старшим днювальним у відділенні СПС № 10, за час відбування покарання характеризується посередньо, отримав три стягнення за перебування в стані алкогольного сп`яніння та за невиконання законних вимог адміністрації, заохочень не має.
Окрім цього, згідно матеріалів справи, 27 листопада 2020 року комісією установи відмовлено ОСОБА_5 у застосуванні зміни умов тримання, як особі, що не стає на шлях виправлення. 02 липня 2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення. 05 листопада 2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.
Колегія суддів звертає увагу, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, наявність у засудженого стягнень, не можуть свідчити про його бездоганну поведінку саме за час усього періоду відбування покарання.
Дотримання ж засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є обов`язком засуджених, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4