ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11428/21

Провадження № 11-кп/4820/590/22

Колегія суддів Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
На розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, який перебуває під вартою.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 25 серпня 2022 року включно.
Заставу визначену ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 жовтня 2021 року в розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 23 790 грн, залишено без змін, і в разі внесення якої, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наявні визначені ст.177 КПК України ризики переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку останнього.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків.
Уважав, що рішення суд першої інстанції є незаконним та не вмотивованим.
Окрім того, посилався на те, що при зміні запобіжного заходу на більш м`який, він буде мати можливість працевлаштуватися та відшкодувати завдані ним збитки потерпілим.
Зазначав, що ризики вчинення протиправних дій, на які посилається сторона обвинувачення є необґрунтованими та певним чином неналежними.
Крім того, не взято до уваги те, що він має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує його утримання.
Тому, на його думку, вказані обставини дають підстави змінити обраний запобіжний захід з найбільш суворого на такий, який не передбачає утримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Установлено, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000325 від 02 квітня 2021 року, №0000640 від 06 травня 2021 року, №0000925 від 07 червня 2021 року, №0000966 від 12 червня 2021 року, №0001849 від 28 вересня 2021 року, №0001969 від 13 жовтня 2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України, об`єднаних судом у єдину судову справу №686/11428/21 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України.
Прокурор у судовому засіданні суду першої інстанції заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні суду першої інстанції заперечили проти продовження строку тримання під вартою, в свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України, за які КК України передбачено покарання у вигляді арешту на строк від 3 до 6 місяців, обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.
Ураховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні нових 17 кримінальних правопорушеннях (злочинів) проти власності.
Із зазначеного слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажав дотримуватись закону та змінити свій спосіб життя, стати на шлях виправлення, схильний до вчинення нових правопорушень.
Наведене надає можливість дійти до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 (не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів) зможе залишити місце свого проживання, тим самим перешкоджати судовому провадженню, перебуваючи не під вартою може продовжити свою злочинну діяльність, впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не завершений.
Тому застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, на думку колегії суддів, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого і встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знаходячись на волі, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Наведені обставини виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
Тому, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі підстави та обставини для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Обираючи чи продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Доводи клопотання прокурора є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, містять достатні відомості, які слугують підставою для продовження застосування строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Водночас більш м`який запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає тяжкості вчинених ним правопорушень, в яких він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшилися.
Порушень вимог положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2022 року щодо щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3