Справа № 1-446/2005
провадження 1-в/462/75/22
У Х В А Л А

26 квітня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення засудженого від відбування покарання, суд

в с т а н о в и в:

захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, у якому просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005. Своє клопотання мотивує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 р. ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 2 роки. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 р. скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням та направлено для відбування покарання у виді 1 року позбавлення волі. 02.08.2017 року ОСОБА_5 оголошений в розшук Залізничним РВВС м. Львова, а з 02.10.2007 року перебуває у міждержавному розшуку. Станом на 22.04.2022 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 р, який змінено в частині покарання постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 р. не виконано. З моменту засудження ОСОБА_5 (15.09.2005) та ухваленням постанови про зміну останньому покарання (03.08.2007) пройшло більше 10 років, жодних інших нових злочинів він не вчиняв, через що набуває право бути звільненим від відбуття покарання з дня добровільного з`явлення в суд чи з дня його затримання. Крім цього, вказав, що на даний час, з санкції ч.1 ст. 309 КК України вилучено такий вид покарання як позбавлення волі та кримінально-каране діяння за ч.1 ст. 309 КК України віднесено до проступків, а тому, на даний час, відсутні законні підстави для реального виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 р., який змінено в частині покарання постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 р. відносно ОСОБА_5 . Відтак, на підставі ч.1 ст. 74, п.3 ч.1 ст. 80 КК України, просить задовольнити клопотання.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали, з підстав викладених у ньому, просили таке задовольнити.

Прокурор не заперечила проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даного клопотання, суд виходить з наступного.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк тривалістю 2 /два/ роки, а також покладено на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 р. скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року за ч. 1 ст. 309 КК України та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому рахувати з моменту затримання.

Згідно вказаної постанови Залізничного районного суду м. Львова, суд врахував, що ОСОБА_5 за час відбування покарання протягом іспитового строку зарекомендував себе з негативної сторони, не з`являвся в КВІ для реєстрації, змінив місце проживання без відома КВІ, не виконує покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Львівській області від 11.04.2022 року №7/Аз/21/1, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.08.2007 року Залізничним РВВС м. Львова, по ч.1 ст. 309 КК України оголошений в розшук, а з 02.10.2007 року перебуває у міждержавному розшуку.

Як вбачається із долученого до матеріалів клопотання, копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній в`їхав на територію Угорщини 28.09.2006 року, а 24.11.2006 р. в`їхав на територію Республіки Словенія.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року і достеменно обізнаним про призначене йому покарання, зокрема, про заборону виїзду за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, а також обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації протягом 2 /двох/ років, свідомо, умисно порушив умови іспитового строку, призначеного судом, з метою ухилення від відбування покарання, у зв`язку із чим 02.08.2007 року був оголошений у розшук та постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 року йому скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Обґрунтовуючи подане клопотання захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 наголосив, що ОСОБА_5 набув право бути звільненим від відбуття покарання з дня добровільного з`явлення до суду чи з дня його затримання.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній в`їхав в Україну 31.12.2021 року, однак, відомостей про те, що за період з 01.01.2022 року по 22.04.2022 року ОСОБА_5 добровільно з`явився до суду чи до органу виконання покарань до матеріалів справи не долучено.

Станом на час вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння /серпень 2005 року/, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, таке відносилось до злочинів середньої тяжкості.

Згідно п.3 ч.1 ст. 80 КК України /в редакції станом на серпень 2005 року/ особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Вказана норма кримінального закону відповідає п.3 ч.1 ст. 80 КК України, в редакції, чинній на день розгляду клопотання, що передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Разом з тим, частиною 3 статті 80 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Станом на день звернення до суду із вказаним клопотанням 22.04.2022 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у міждержавному розшуку.

Статтею 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання.

Із аналізу законодавства України вбачається, що ухилення від відбування покарання - це умисне діяння засудженого, спрямоване на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку до виконання. Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Разом з тим, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою перешкоджав процедурі виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року, а згодом і виконанню постанови Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2007 року, якою скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року за ч. 1 ст. 309 КК України та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Крім цього, під час судового розгляду клопотання, судом встановлено, та таке підтверджено учасниками розгляду, що засуджений ОСОБА_5 був затриманий правоохоронними органами 25.04.2022 року у місті Львові.

До матеріалів клопотання не долучено доказів про те, що міжнародний розшук засудженого ОСОБА_5 припинено, а також не наведено даних чи органами виконання покарань вжито заходів щодо направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2005 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі з часу його затримання.

Враховуючи наведене, подання клопотання до суду 22.04.2022 року, тобто до фактичного затримання 25.04.2022 року ОСОБА_5 , який перебуває у міждержавному розшуку, суд приходить до переконання, що таке клопотання є передчасним, а у суду відсутні законні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Також, суд звертає увагу захисника та засудженого, що мотиви, викладені у клопотанні про відсутність підстав для реального виконання покарання з підстав вилучення з санкції ч.1 ст. 309 КК України такого виду покарання як позбавлення волі та віднесення кримінально-караного діяння за ч.1 ст. 309 КК України до проступків, а тому необхідність застосування ч.1 ст. 5 КК України, заслуговують на увагу суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальним кодексом України у редакції чинній на день розгляду клопотання визначено наступне:

згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини . Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Згідно ч.1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частино 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Однак, захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 не звертався до суду із клопотанням про заміну призначеного покарання зі наведених підстав.

Керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1