ЄУН № 336/4670/22
пр. № 1-кп/336/627/2022
ВИРОК
Іменем України
18 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінальне провадження № 0000533 від 16.08.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Заозерне Каховського району Херсонської області, громадянку України, не працюючу, не одруженого, зареєстровану проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Запорізького апеляційного суду від 23.02.2022 року за ст. 190 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи засудженою вироком Запорізького апеляційного суду від 23.02.2022 року за ст. 190 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт, 30.05.2022 року з?явилась до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання за вказаним вироком суду, 30.06.2022 року ОСОБА_3 отримала направлення до СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування покарання у вигляді громадських робіт з 01.07.2022 року. 29.07.2022 року ОСОБА_3 була ознайомлена з графіком відбування покарання, однак, до громадських робіт так і не приступила.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно ухилилась від відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначеного вироком Запорізького апеляційного суду від 23.02.2022 року.

При визначенні питання про наявність вини ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку суд виходить з наступного.

Порядок виконання покарання у виді громадських робіт врегульований главою 8 розділ ІІ КВК України.

Так, у відповідності до положень ст. 36 КВК України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Статтею 37 КВК України визначені обов?язки засуджених до виконання громадських робіт, зокрема, засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані:

додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання;

сумлінно ставитися до праці;

працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

Поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Статтею 40 КВК України передбачено, що за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а також порушення громадського порядку, за яке засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності, до нього уповноваженим органом з питань пробації може бути застосоване застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є:

систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження;

невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Враховуючи, що будучи засудженою до покарання у вигляді громадських робіт вироком суду, який набрав законної сили 23.02.2022 року, ОСОБА_3 , отримавши направлення для виконання громадських робіт та будучи ознайомленою з графіком відбування громадських робіт, протягом серпня 2021 року фактично до відбування покарання так і не приступила, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку повністю доведена та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 389 ч. 2 КК України, як умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку, що стало підставою для розгляду судом кримінального провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч.2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини у скоєнні злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочину.

При призначенні покарання, суд виходить з того, що, оскільки ОСОБА_3 має неповнолітню дитину віком до семи років, тож їй не може бути призначене покарання у виді арешту чи обмеження волі у відповідності до санкції ст. 389 КК України, у зв?язку з чим, суд вважає необхідним призначити покарання із застосування положень ст. 69 КК України, а саме призначити інше більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією статті, у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1