КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ "Фосагро-Україна" на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22.06.2022 задоволено частково клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Фосагро-Україна» (), у безготівковій формі, що знаходяться на банківських рахунках АТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Києві (МФО 300346), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, в частині витрат, шляхом зупинення видаткових операцій, за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державних цільових фондів, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати, з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, до постановлення кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.
В решті вимог клопотання прокурора відмовлено.

_____________________________________________________________________ Справа № 758/4255/22 Слідчий суддя ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2788/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах
ТОВ "Фосагро-Україна" подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, посилаючись на те, що ухвала є необгрунтованою та невмотивованою, не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства та грубо порушує майнові права ТОВ «Фосагро-Україна».
Апелянт зазначала, що ухвала слідчого судді не містить жодного належного та достатнього обґрунтування чи мотивів, які стали підставою прийняття рішення про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти в безготівковому вигляді, що є власністю ТОВ «Фосагро-Україна».
Слідчий суддя не дослідив наявні в матеріалах справи докази та не дав їм жодної оцінки.
На переконання апелянта, грошові кошти у безготівковому вигляді, які перебувають на рахунках ТОВ «Фосагро-Україна» не є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки на даний час немає жодних підстав вважати, що зазначені кошти є предметом злочину та набуті злочинним шляхом, підозра щодо посадових осіб ТОВ «Фосагро-Україна» не висунута, що свідчить про те, що будь-яких доказів вчинення посадовими особами вказаного Товариства кримінальних правопорушень не існує.
Прокурор у клопотанні зазначав, що грошові кошти в безготівковому вигляді, що належать ТОВ «Фосагро-Україна» є предметом (засобом) вчинення кримінального правопорушення, однак, жодних доказів на підтвердження даного факту прокурором не було надано слідчому судді.
Прокурором було долучено до клопотання лише рапорт першого заступника начальника ГУ СБ України у місті Києві та Київській області полковника ОСОБА_9 та протокол допиту свідка, а саме начальника 1-го відділу ГВ «І» УЗНД ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_10 , в якихдані працівники лише висувають припущення про те, що ТОВ «Фосагро-Україна» могло використовувати своє майно і грошові кошти для вищевказаної протиправної діяльності, однак, жодних доказів, які б це підтверджували слідчому судді не було надано.

Першоджерело отримання вказаної інформації вищевказаними особами не вказано, а отже, на думку захисника, вищезазначені документи не можуть бути належними та допустимими доказами, які б підтверджували причетність ТОВ «Фосагро-Україна» до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Крім того, викладені у протоколі допиту свідка, а саме начальника 1-го відділу ГВ «І» УЗНД ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_11 показання є показаннями з чужих слів.
Сам по собі факт визнання речей (грошових коштів) речовими доказами у відповідності до ст. 170 КПК України, враховуючи вищевикладене, не може бути безумовною підставою для прийняття судом рішення про їх арешт.
Більше того, прокурором не було зазначено, які конкретно суми грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках ТОВ «Фосагро - Україна» могли бути отримані злочинним шляхом чи можуть бути використанні в злочинних цілях та є предметом кримінального правопорушення, в тому числі не було надано слідчому судді жодних доказів на підтвердження даних фактів.
Апелянт зазначала, що грошові кошти у безготівковій формі на банківських рахунках (без найменування номіналів купюр, їх серійних номерів та інших родових та індивідуальних ознак, властивих для готівкових коштів), не підпадають під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів.
Крім того, захисник посилалась на те, що директором ТОВ «Фосагро-Україна» є ОСОБА_12 , який з 31.01.2015 має посвідку на постійне місце проживання в Україні ЖН056942 та з 04.06.2019 року є громадянином Ізраїлю, що підтверджується паспортом Ізраїлю НОМЕР_4 .
Засновниками ТОВ «Фосагро-Україна» являється Компанія «Хурума Трейдінг ЛТД», яка знаходиться в Кіпрі і не являється юридичною особою Російської Федерації чи Республіки Білорусь. ТОВ «Фосагро-Україна», є українським підприємством і здійснює свою діяльність на території України та сплачує податки до бюджету України.
За таких обставин, на переконання апелянта, посилання прокурора на те, що ТОВ «Фосагро-Україна» здійснює фінансування або сприяння діяльності ДРГ, пособників, коригувальників вогню є безпідставним та не підтверджено жодними доказами.
Сам факт наявності у директора ТОВ «Фосагро-Україна» - ОСОБА_12 громадянства Російської Федерації не може свідчити про те, що діяльність ТОВ «Фосагро-Україна» спрямована на фінансування російської військової агресії проти України. Крім того, ОСОБА_12 вважає себе громадянином Ізраїлю і станом на сьогоднішній день розпочав процедуру повного виходу і відмови від громадянства Російської Федерації.
Крім того, апелянт зазначала, що представник ТОВ «Фосагро-Україна» не був присутній в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора та копію оскаржуваної ухвали слідчого судді представник отримав лише 29.06.2022.
Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна», у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомила та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна», та прокурора ОСОБА_5 , які не заперечували проти апеляційного розгляду у відсутності захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна», колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаної особи.
Заслухавши думку захисника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна», який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт майна розглянуто у відсутності представника ТОВ «Фосагро-Україна».

Згідно даних наявної у матеріалах судового провадження розписки (а.с. 50), копію ухвали слідчого судді вручено захиснику ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Фосагро-Україна» 29.06.2022, тоді як подано апеляційну скаргу 01.07.2022, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Подільською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва зареєстроване та фактично знаходиться суб`єкт господарювання, який підконтрольний громадянину РФ, а саме ТОВ «Фосагро-Україна» (, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корп. А, кв. 1108), директором є громадянин РФ ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), а засновником є Компанія «Хурума Трейдінг ЛТД» (зареєстроване за адресою: Кіпр, Лімассол, Куріу,3), співзасновником є Компанія «Велансе Холдінгз Лімітед» (зареєстроване за адресою: Сейшели, Республіка Сейшельські острови, місто Вікторія, вулиця Вікторія Хаус, Стейт Хаус Авеню), співзасновником є Компанія «Серіфос Холдінгз Лімітед» (зареєстроване за адресою: Сейшели, Республіка Сейшельські острови, місто Вікторія, вулиця Вікторія Хаус, Стейт Хаус Авеню), співзасновником є Компанія «Ліріодено Сервісез ЛТД» (зареєстроване за адресою: Кіпр, Лімассол, Агіос Анатасіос, Агіу Пантелеймонос, 4, Даймонд Комплекс, Блок А, кв. 102), співзасновником є Компанія «Мадеррі Холдінгз Лімітед» (зареєстроване за адресою: Беліз, 21 Ріджент Стріт, місто Беліз).

З метою ведення фінансово-господарської діяльності підприємством відкрито наступні розрахункові рахунки у АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (МФО 300346): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що кошти, які знаходились та/або знаходяться на банківських рахунках вказаного підприємства, а також рухоме та нерухоме майно, що перебуває на балансі, могли використовуватись для фінансування або сприяння діяльності ДРГ, пособників, коригувальників вогню.
Постановою прокурора прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 18.05.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 банківські рахунки, серед яких банківські рахунки ТОВ «Фосагро-Україна» ().

14.06.2022 прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із клопотанням від 13.06.2022, в якому просив накласти арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Фосагро-Україна» (), у безготівковій формі, що знаходяться на банківських рахунках АТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Києві (МФО 300346), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходять на вказах рахунках, а також зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначені рахунки.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22.06.2022 задоволено частково клопотання прокурора, та накладено арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Фосагро-Україна» (), у безготівковій формі, що знаходяться на банківських рахунках АТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Києві (МФО 300346), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1 КК України, в частині витрат, шляхом зупинення видаткових операцій, за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державних цільових фондів, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати, з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, до постановлення кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

В решті вимог клопотання прокурора відмовлено.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Фосагро-Україна» (), у безготівковій формі, що знаходяться на банківських рахунках АТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Києві (МФО 300346), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , в частині витрат, шляхом зупинення видаткових операцій, за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державних цільових фондів, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати, з тих підстав, що дане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження №0000131 від 20.04.2022.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказані грошові кошти можуть бути втрачені, використані, передані чи зникнути.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність, необгрунтваність та невмотивованість оскаржуваної ухвали, є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.
Твердження апелянта про те, що накладений арешт порушує майнові права ТОВ «Фосагро-Україна», не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.
Посилання захисника на те, що грошові кошти у безготівковому вигляді, які перебувають на рахунках ТОВ «Фосагро-Україна» не є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені грошові кошти можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення або набуті в результаті його вчинення, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
З урахуванням наведеного, посилання апелянта на відсутність доказів причетності ТОВ «Фосагро-Україна» до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, неналежність та недопустимість доказів, зокрема рапорту першого заступника начальника ГУ СБ України у місті Києві та Київській області полковника ОСОБА_9 та протокол допиту свідка, а саме начальника 1-го відділу ГВ «І» УЗНД ГУ СБУ у місті Києві та Київській області ОСОБА_10 , є передчасними.
Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги про те, що посадовим особам ТОВ «Фосагро-Україна» не повідомлено про підозру, а також про те, що засновниками даного товариства являється Компанія «Хурума Трейдінг ЛТД», яка знаходиться в Кіпрі і не являється юридичною особою Російської Федерації чи Республіки Білорусь, не може бути підставою для скасування арешту на даному етапі досудового розслідування, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.
Посилання апелянта на те, що прокурором не було зазначено, які конкретно суми грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках ТОВ «Фосагро - Україна» могли бути отримані злочинним шляхом чи можуть бути використанні в злочинних цілях та є предметом кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, є такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Разом з тим, вищенаведені обставини, на які посилається апелянт, підлягають перевірці під час подальшого досудового розслідування.
Твердження захисника про те, що директором ТОВ «Фосагро-Україна» є ОСОБА_12 , який з 31.01.2015 має посвідку на постійне місце проживання в Україні ЖН056942 та з 04.06.2019 року є громадянином Ізраїлю, що підтверджується паспортом Ізраїлю НОМЕР_4 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ "Фосагро-Україна" залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3