15.09.22 Справа №469/526/22
1-кс/469/72/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року смт.Березанка

Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
власники та користувачі майна - ОСОБА_3 ,
- ОСОБА_4

розглянувши клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 12 вересня 2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, у якому просив накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, яку було поміщено до поліетиленового пакету №1;

- риба бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, риба глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук, риба роду атерина в кількості 25 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука, було поміщено до поліетиленового пакету №2;

- два рибацькі костюми фірми «Fort Men»;

- два пластикові ящика;

- ставний невод з біркою «Держрибагенство» 2020 МИ 00057673 в кількості 1 штука;

- біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, які поміщенні до поліетиленового пакету №3.

Необхідність накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 обґрунтував тим, що 09.09.2022 року до ЧЧ Відділення поліції No8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення за номером «102» від інспектора СРПП Відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , про те, що 09.09.2022 року в с.Рибаківка Миколаївського району Миколаївської області ним було зупинено автомобіль марки ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та в багажному відділенні вказаного автомобіля було виявлено рибу різного виду, а також був зупинений автомобіль марки SUBARU FORESTER реєстраційний номер НОМЕР_2 споряджений причепом марки КАМА -500 «Случ» тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та в причепі вказаного автомобіля було виявлено ставний невод з біркою «Держрибагенство» НОМЕР_4 та біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук.

За вказаним фактом сектором дізнання відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розпочато кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000078 від 09.09.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

09.09.2022 року в ході огляду місця події, а саме с.Рибаківка на ділянці дороги між вулицею Широкою та вулицею Кірова, Миколаївського району Миколаївській області було виявлено транспортний засіб марки ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та в багажному відділенні вказаного автомобіля було виявлено два пластикові ящики в середині першого ящика знаходилися два рибацькі костюми фірми «Fort Men» в другому ящику знаходиться сачки в середині яких знаходились біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, риба бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, риба глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук, риба атерина в кількості 25 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука.

09.09.2022 року в ході огляду місця події, а саме с.Рибаківка на ділянці дороги по вулиці Шкільній навпроти сільської амбулаторії Миколаївського району Миколаївській області було виявлено транспортний засіб марки SUBARU FORESTER реєстраційний номер НОМЕР_2 , споряджений причепом марки КАМА -500 «Случ» тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , та у вказаному причепі було виявлено ставний невод з біркою «Держрибагенство» НОМЕР_4 та біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, які знаходились в сачку.

На цьому огляд був завершений, в ході огляду було вилучено:

біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, яку було поміщено до поліетиленового пакету №1;

- риба бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, риба глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук, риба атерина в кількості 25 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука, було поміщено до поліетиленового пакету №2;

- два рибацькі костюми фірми «Fort Men»;

- два пластикові ящика;

- ставний невод з біркою «Держрибагенство» 2020 МИ 00057673 в кількості 1 штука;

- біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, які поміщенні до поліетиленового пакету №3, зазначені предмети вилучено до ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області для вирішення питання по суті.

09.09.2022 року біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, яку було поміщено до поліетиленового пакету №1, риба бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, риба глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука, було поміщено до поліетиленового пакету №2, два рибацькі костюми фірми «Fort Men», два пластикові ящики, ставний невод з біркою «Держрибагенство» 2020 МИ 00057673 в кількості 1 штука, біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, які поміщенні до поліетиленового пакету №3, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000078 від 09.09.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Виявлені та вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України, так як використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Вищевказаних висновків можна дійти у зв`язку з тим, що диспозиція частини 1 статті 249 КК України незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, за допомогою риболовецьких ставних неводів та рибацьких костюмів фірми «Fort Men».

Наявність можливості зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, свідчать про необхідність накладення на певний час заборони на здійснення будь-яких дій щодо використання майна та розпорядження ним.

Вилучені 09.09.2022 року речі є предметами вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст.84 КПК України вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, вони використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, які є предметами вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженню необхідних судових експертиз, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації вказаного майна до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування, прокурор, посилаючись на положення ст.ст. 40, 131,132,167, 170, 171 КПК України просив задовольнити вказане клопотання.

У судове засідання Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 не з`явився.

Прокурор Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яка здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, подала до суду заяву від 15.09.2022 року, у якій просила розглянути клопотання без її участі та задовольнити його (а.п.36).

За змістом ч.1 ст.172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власники та користувачі майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора зеперечили, а також факт скоєння ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України: «Незаконне зайняття рибним водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду».

Пояснили суду, що вони перебувають у трудових відносинах з ПП «Ім.Лейтенанта Шмідта» і займаються добуванням (виловом) живих водних біоресурсів у виробничих бригадах підприємства, а саме: ОСОБА_3 у бригаді №4, а ОСОБА_4 у бригаді №10.

09.09.2022 року вони здійснювали вилов креветок та риби у водах Чорного моря біля с.Рибаківка на законних підставах згідно відповідних діючих дозволів на спеціальне використання водних біоресурсів, виданих ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта».

Здобуту продукцію вони везли для здачі до ПП «Ім.Лейтенанта Шмідта» на автомобілях марки ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілі марки SUBARU FORESTER реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Під час руху на вказаному автомобілі вони були зупинені працівниками поліції, які під час перевірки у них документів виявили в багажниках вказаних автомобілів предмети, зазначені у клопотанні.

Вважають вказані дії працівників поліції незаконними, оскільки лов риби та креветок вони здійснювали не в особистих цілях, а в ході виконання ними трудових обов`язків ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на законних підставах.

На підтвердження своїх заперечень надали суду для доручення до матеріалів провадження копії строкових трудових, укладених між ними та ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» (а.п.39, 46), копії посвідчень рибалки ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» (а.п.40, 47), копії накладних ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на видачу ставних неводів (а.п.41, 48), копії витягів з Журналів обліку вилучених біоресурсів з відповідними записами за 09.09.2022 року (а.п.44-45, 52-53), надавши їх оригінали для огляду слідчому судді, та копії дозвільних документів, виданих ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на спеціальне використання водних біоресурсів (а.п.42-43, 50-51).

Враховуючи їхні пояснення та надані докази, просили відмовити у клопотанні.

Встановлені судом обставини із посилання на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя звертає увагу на наступне.

За загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними у ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.1 ч.3 ст.132 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, яке згідно ч.2 ст.12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії кримінальних проступків, і становить мінімальний рівень суспільної небезпеки.

Крім того, згідно диспозиції ч.1 ст.249 КК України незаконне зайняття рибним, водним добувним промислом, кримінальним законом визнається кримінальним правопорушенням за наявності істотної шкоди.

Разом з тим, розміру шкоди, заподіяної незаконним зайняттям рибним водним добувним промислом, для визначення чи є така шкода істотною, матеріали клопотання не містять, хоча наявність істотної шкоди є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.249 КК України.

При цьому, аналізуючи зміст клопотання і приймаючи рішення по його суті, слідчий суддя звертає увагу на те, що при розгляді клопотання прокурора слідчий суддя не вправі виходити за межі заявленого клопотання, оскільки відповідно до закону слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, і не наділений правом здійснювати функцію обвинувачення у кримінальному провадженні.

Також на слідчого суддю не поширюється обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, оскільки відповідно до положень ст.92 КПК України за загальним правилом вказаний обов`язок окладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні прокурора не викладено об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, зокрема: діяння, наслідок, причинний зв`язок, спосіб, знаряддя і засоби, місце, час, обстановку вчинення злочину, тощо, що призводить до неможливості встановлення причетності вказаного у клопотанні майна до зазначеного кримінального правопорушення з огляду на положення ч.1 ст.98 КПК України.

До того ж, зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом визнається кримінально караним за умови його незаконності. Незаконність означає, що зайняття вказаним промислом відбувається без належного дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, забороненими знаряддями і способами лову, тощо.

Однак, клопотання прокурора не містить будь-яких даних, у чому полягає незаконність зайняття рибним, водним добувним промислом.

Крім того, відсутні дані щодо суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, яка виражається у формі умислу.

Разом з тим, склад злочину, передбачений ч.1 ст.249 КК України у відношенні до особи, яка не має дозволу на спеціальне використання водних живих ресурсів, які перебувають у стані природної волі, шляхом їх вилучення (вилову, добування, збирання) із природного середовища, може мати місце за умови здійснення таких дій умисно з використанням промислових знарядь лову (сіток, неводів, тралів, пасток, якими здійснюється промисловий лов), виключно з метою, відмінною від особистого споживання, а також при умові заподіяння довкіллю істотної шкоди.

Підозра у даному кримінальному провадженні не пред`явлена.

Як вбачається зі змісту клопотання, до вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.249 КК України причетні гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 .

Разом з тим, достовірних доказів на підтвердження такого висновку до матеріалів клопотання не долучено.

Так, за даними Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року до ЧЧ Відділення поліції No8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення за номером «102» від інспектора СРПП Відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , про те, що 09.09.2022 року в с.Рибаківка Миколаївського району Миколаївської області ним було зупинено автомобіль марки ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та в багажному відділенні вказаного автомобіля було виявлено рибу різного виду, у зв`язку з чим, у діях ОСОБА_3 вбачається факт незаконного зайняття рибним водним добувним промислом (а.п.5).

Однак, на підтвердження даного висновку у змісті клопотання не наведено відповідної аргументації та не надано відповідних належних доказів, на підставі яких із застосуванням загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, можливо було б обгрунтовано вважати, що 09.09.2022 року було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України.

У той же час, з наданих у судовому засіданні пояснень гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 та наданих ним доказів вбачається, що вказані особи заперечують факт здійснення ними незаконного вилову риби посилаючись на те, що вони перебувають у трудових відносинах з ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» і працюють у виробничих бригадах підприємства, а саме: ОСОБА_3 у бригаді №4, а ОСОБА_4 у бригаді №10.

Крім того, вказаними особами на підтвердження їх заперечень проти клопотання надано копії строкових трудових договорів №03 від 01.05.2022 року та №06 від 01.05.2022 року (а.п.39, 46), які містять відомості про те, що гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 прийняті на роботу у ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на час робіт тимчасового характеру рибалками з 01.05.2022 року по 31.12.2022 року.

У договорах, зокрема, обумовлено розмір заробітної плати працівника за фактично виконану роботу (п.2.1. договору), а також тривалість робочого часу працівника та режим роботи (п.2.2. договору).

Також, про достовірність пояснень гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 можуть свідчити надані ними копії посвідчень рибалки ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» (а.п.40, 47), копії накладних ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на видачу ставних неводів (а.п.41, 48), копії витягів з Журналів обліку вилучених біоресурсів з відповідними записами за 09.09.2022 року (а.п.44-45, 52-53), та копії дозвільних документів, виданих ПП «Ім. Лейтенанта Шмідта» на спеціальне використання водних біоресурсів (а.п.42-43, 50-51).

Однак, вказані обставини, які можуть свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення у діях гр. ОСОБА_3 , про що прямо зазначено у Витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року (а.п.5), залишилися поза увагою органу дізнання, і зазначеним вище доказам не надана належна оцінка.

Тобто, органом дізнання не перевірено і не спростовано доводи гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 в частині того, що вони перебувають у трудових відносинах з ПП ім. Шмідта, яке має всі необхідні дозволи на спеціальне використання водних біоресурсів, що виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Разом з тим, згідно вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст.2 КПК України одним із завдань кримінального судочинства є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема, і у рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що Начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури не наведено достатніх переконливих доказів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Крім того, вирішуючи питання по суті клопотання слідчий суддя приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна (п.1 ч.2 ст.173 КПК України);
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п.2 ч.2 ст.173 КПК України);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України);
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6 ч.2 ст.173 КПК України);
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Виходячи зі змісту п.2 ч.3 ст.132 КПК України підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведеність слідчим, дізнавачем, прокурором наявності такої потреби досудового розслідування, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Як вбачається зі змісту клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури обґрунтовуючи необхідність його задоволення посилається на те, що виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст.84 КПК України вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, вони використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, які є предметами вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженню необхідних судових експертиз, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації вказаного майна до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування,

Разом з тим, наводячи такі доводи у клопотанні, заявник не наводить необхідних даних, необхідних для з`ясування обгрунтованності клопотання, а саме:

- які саме сліди кримінального правопорушення зберегли предмети, на які просить накласти арешт заявник;

- які саме судові експертизи у кримінальному провадженні мають бути проведені щодо майна, про яке йдеться у клопотанні;

Також, оцінюючи доводи прокурора щодо необхідності арешту майна, оскільки в інший спосіб, довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, неможливо, слідчий суддя враховує наступне.

За змістом ч.2 ст.100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Вказана норма закону узгоджується з положеннями ст.232 КПК України, якою передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів (ч.1 ст.232 КПК України).

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження (ч.7 ст.232 КПК України).

З долученого до матеріалів клопотання Протоколів огляду місці події від 09.09.2021 року (а.с.10-12, 18-20), вбачається, що під час огляду місця події відповідно до ч.2 ст.100, ст.232 КПК України здійснювалася фотозйомка (а.с.12, 20).

Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та дані, наявні у матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не наведено відповідної аргументації неможливості підтвердження події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, в інший спосіб, передбачений ч.2 ст.100, ст.232 КПК України, без накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Крім того, слідчий суддя враховує, що у клопотанні про накладення арешту на майно, ставиться питання про накладення арешту, у тому числі, на біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, рибу бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, рибу глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук, риба роду атерина в кількості 25 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука та біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, що слід вважати продукцією, яка піддається швидкому псуванню, в розумінні положень ч.6 ст.100 КПК України.

Разом з тим за змістом ч.6 ст.100 КПК України речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно положень ч.7 ст.100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Таким чином, як вбачається з наведених вимог закону, продукція, яка піддається швидкому псуванню, арешту не підлягає, а за відповідним клопотанням (слідчого за погодженням із прокурором або прокурора) за рішенням слідчого судді, суду передається для реалізації, в разі відсутності письмової згоди власника якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, слід вважати, у цій частині клопотання не буде досягнута мета арешту, оскільки вилучене майно, а саме, біоресурси у вигляді креветки розміром від 3 см. до 5 см. в кількості 3120 штук, рибу бичок розміром від 5 см. до 10 см. в кількості 757 штук, рибу глоса розміром від 5 см. до 12 см. в кількості 8 штук, риба роду атерина в кількості 25 штук та риба роду карась розміром 20 см., в кількості 1 штука та біоресурси у вигляді креветки в кількості 257 штук, може зіпсуватися (п.3 ч.3 ст.12 КПК України).

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При розгляді матеріалів клопотання слідчий суддя встановив та дійшов висновку, що у клопотанні прокурора:

- відсутні дані щодо факту заподіяння істотної шкоди внаслідок незаконного зайняття рибним, водним добувним промислом, наявність якої є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого диспозицією ч.1 ст.249 КК України;

- не викладено об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України;

- відсутні дані щодо того, у чому полягає незаконність зайняття рибним, водним добувним промислом у зазначеному кримінальному провадженні;

- відсутні дані щодо умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України;

- не наведено достатніх та переконливих доказів про те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, до вчинення якого причетний гр. ОСОБА_3 згідно даних Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року (а.п.5);

- не обґрунтовано і не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, зокрема, два пластикові ящика (п.2 ч.2 ст.173 КПК України).

Таким чином, відповідно до викладеного, у клопотанні не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1ст. 170 КПК України, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

За положеннями ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За змістом п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Таким чином, враховуючи, що клопотання про арешт майна заявлено у кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, який становить мінімальний рівень суспільної небезпеки, за недоведеності прокурором необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, за недоведеності наявності потреби досудового розслідування у втручанні у майнові права власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000078 від 09.09.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, відмовити.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2022 року.

Слідчий суддя: