Справа №538/3/22
Провадження по справі №1-кп/538/70/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000776 від 12.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ковурлуй, Леовського району, Молдова, молдован, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 06.01.2021, власником автомобіля ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 , маючи посвідчення водія № НОМЕР_3 , будучи відповідальним за експлуатацію вказаного транспортного засобу, діючи в порушення вимог п. 2.9 г) Правил дорожнього руху України, відповідно з якими водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля території елеватору ТОВ «Сенча», по вулиці Урожайній в селі Сенча Миргородського району, 11.11.2021 близько 01 години 05 хвилин допустив останнього до керування автомобілем ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 , передавши ОСОБА_7 ключі та керування вказаним транспортним засобом.

У подальшому, 11.11.2021 близько 01 години 10 хвилини, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по проїзній частині вулиці Урожайній села Сенча Миргородського району Полтавської області в напрямку центру села, змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав за межі проїзної частини, де допустив наїзд на дерево, з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 125-А від 20.12.2021 отримав тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження за своїми морфологічними характеристиками є прижиттєвими, утворились в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті ОСОБА_7 , від дії тупих предметів, та, виходячи з їх анатомічної локалізації, взаємного розташування та морфологічних характеристик, могли утворитись у водія легкового автомобіля при ударі згаданими анатомічними ділянками об виступаючі частини салону автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди, що могла супроводжуватись зіткненням легкового автомобіля, що рухався із нерухомим об`єктом з послідуючим перекиданням даного автомобіля на дах. Виявлені на трупі ОСОБА_7 тілесні ушкодження можуть бути оцінені у своїй сукупності як такі, що носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а вданому випадку таких, що призвели до настання смерті. Між виявленими на трупі ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_7 , виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові - 2,0 проміле, в сечі - 2,5 проміле що стосовно живої особи відповідає алкогольному сп`янінню СЕРЕДНЬОГО ступеня. Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок тупої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалась чисельними переломами кісток скелету, розривами внутрішніх органів та масивною внутрішньою крововтратою, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/14162-ІТ від 03.12.2021 року, стали невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України в діях водія ОСОБА_7 , відповідно з якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 287 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 мати загиблого, зазначила, що фактично свідком цієї пригоди не була, на місці дорожньо-транспортної пригоди опинилась після того, як їй зателефонували та повідомили про смерть ОСОБА_7 . Підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила суд суворо не карати, будь яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Захисник обвинуваченого просив суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Свою позицію захисник обґрунтовував тим, що обвинувачений визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро кається. Зазначив, що він сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодовувати завдані потерпілій збитки.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи. Учасники судового розгляду також просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ст. 287 КК України, як допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає щире каяття у скоєнні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, той факт, що матеріальна шкода відшкодована, пом`якшуючи покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують ОСОБА_6 , його відношення до скоєного злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілої, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції ст. 287 КК України у виді штрафу.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності- призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, того факту, що злочин, у вчиненні якого він обвинувачуються, відноситься до категорії середньої тяжкості, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, також в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд не вбачає підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити до ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 686,48 грн., що підтверджується довідкою.

З урахуванням наведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот гривень), без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави судові витрати за проведення судових експертиз в Полтавському НДЕКЦ МВС України в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Речові докази, DVD-R диск № PWD648 RH25162709 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому роз`яснити право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1