Справа № 367/2026/22
Провадження № 1-кп/367/565/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195від 16.04.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:
Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено в подальшому до теперішнього часу.

Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Так, достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, 27.03.2022 приблизно о 12 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до будинку, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями несмертельної дії марки «Форт-12Р» з маркуванням НОМЕР_1 , вартістю 25 480 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 25 480 грн.

29.03.2022 приблизно о 12 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проник на подвір?я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , та шляхом пошкодження металопластикового вікна проник до будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: «iPad» (планшет) марки «Apple MC349LL/A», IMEI НОМЕР_2 , вартістю приблизно 1033 грн., акустичну колонку марки «JBL Flip Essential», вартістю приблизно 2033,33 грн., акустичну колонку марки «JBL On Beat», вартістю приблизно 857,14 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3923,47 гривень.

29.03.2022 в період часу з 12:00 год. по 18:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей проник до офісного приміщення, розташованого за адресою:АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав належне ТОВ «АДОНІС-ЛАБ» майно, а саме: сумку для ноутбука «Lenovo Casual T210 15.6» чорного кольору, вартістю 699 гривень, ноутбук марки «HP Laptop 15,6» модель db1097ur в чорному корпусі, вартістю 15999 гривень та комп`ютерну провідну мишку «Logitech», вартістю 249 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «АДОНІС-ЛАБ» матеріального збитку на загальну суму 16947 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засідані прокурор ОСОБА_3 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, направив заяву, за змістом якої просить підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 проводити без його участі, претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Представник потерпілого ТОВ «АДОНІС-ЛАБ» в судове засідання не з`явився, до суду від представника надійшла заява, за змістом якої просить підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 проводити без їх участі, претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон. Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Щодо призначення покарання підтримав думку прокурора. Зазначив, що потерпілим шкоду відшкодовано шляхом повернення усього майна.

В обвинувальному акті зазначено, що цивільний позов не заявлений, шкоду відшкодовано в повному обсязі.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини.

Згідно довідки КПН «Бучанський консультативно-діагностичний центр Бучанської міської ради» від 14.06.2022, ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з трьох епізодів, та той факт, що потерпілі претензій будь якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення злочинів повторно.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Крім того, обвинувачений просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, визначивши іспитовий строк, проти чого не заперечувала прокурор.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік та відсутність судимостей, відшкодування шкоди в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України, тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченого та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому від прокурора не надходило.

Враховуючи викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 необхідно скасувати та на підставі ч.5 ст.202 КК України негайно звільнити його з-під варти з ДУ «Київський слідчий ізолятор», в якій він на момент судового розгляду перебуває.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

В судовому засіданні прокурор долучила постанови про приєднання викрадених ОСОБА_4 предметів до матеріалів кримінального провадження № 0000195від 16.04.2022 року як речових доказів, які згідно розписок були передані на відповідальне зберігання потерпілим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, матеріальна шкода, завдана ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 25 480 грн., відшкодована шляхом повернення майна володільцю.

Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 3923,47 грн., відшкодована шляхом повернення майна володільцю.

Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_4 потерпілому ТОВ «АДОНІС-ЛАБ» в розмірі 16947 грн., відшкодована шляхом повернення майна володільцю.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що потерпілі сторони: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ТОВ «АДОНІС-ЛАБ» не мають матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому майно слід вважати повернутим його власникам.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Згідно довідки про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-22/3252-ТВ від 27.04.2022, витрати складають 686,48 грн.

Згідно довідки про витрати на проведення судової товарознавчої №СЕ-19/106-22/3251-ТВ від 27.04.2022, витрати складають 1029,72 грн., всього 1716,20 грн., та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою скасувати, на підставі ч. 5 ст. 202 КК України негайно звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази, а саме: пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями несмертельної дії марки «Форт-12Р» з маркуванням НОМЕР_1 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 ;

«iPad» (планшет) марки «Apple MC349LL/A», IMEI НОМЕР_2 , акустична колонка марки «JBL Flip Essential», акустична колонка марки «JBL On Beat» Е8631,- вважати повернутими власнику ОСОБА_7 ;

сумка для ноутбука «Lenovo Casual T210 15.6» чорного кольору, ноутбук марки «HP Laptop 15,6» модель db1097ur в чорному корпусі,- вважати повернутими власнику ТОВ «АДОНІС-ЛАБ».

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 1716,20 грн. (одна тисяча сімсот шістнадцять гривень 20 коп.).

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1