Номер провадження: 11-кп/813/1985/22
Справа № 511/1981/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

УСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області обвинуваченого у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на строк 60 днів до 25 листопада 2022 року включно.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України - у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 124050 грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту на нічний час.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні судом мала бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що викладено зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, натомість судом цього обов`язку не дотримано. Зокрема при обранні ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу суд не врахував, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю відшкодував потерпілій завдану злочином шкоду (моральну та матеріальну). Висновок суду про наявність ризиків переховування його від слідства та суду, знищення слідів злочину жодним доказом не підтверджені. Висновок суду про те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, є помилковим, оскільки таких доказів прокурором суду надано не було. В протоколі затримання підозрюваного від 01.09.2022 року невірно зазначено час та місце його затримання 01.09.2022 року у приміщенні Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, в той час як ОСОБА_6 фактично затримано 31.08.2022 року в м. Роздільна по вул. Калинова. Перекручування у протоколі вказаних фактів призвело до грубого порушення прав підозрюваного.

Позиції сторін

В судове засідання сторони не з`явились, про день час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про розгляд апеляційної скарги за своєю участю суду не подавав.
Захисник в апеляційній скарзі просив розглянути апеляційну скаргу у свою відсунить та у відсутність обвинуваченого.
Прокурор у провадженні ОСОБА_8 просив здійснити апеляційний перегляд у свою відсутність.
Керуючись приписами ч. 4 ст. 422-1 КПК України, якою передбачено розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, колегія суддів постановила: розглянути апеляційну скаргу у відсутність сторін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів провадження вбачається, що 1 вересня 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000368 від 01 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року призначено підготовче судове засідання на 27.09.2022 року.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 02.09.2022 року підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2022 року) в сумі 49 620,00 гривень, на строк до 30.10.2022 року в межах досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора, зазначивши, що вона боїться, що обвинувачений буде намагатися вчиняти на неї тиск.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, та заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника та просив застосувати домашній арешт, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора.

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання прокурора задоволено.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність цієї ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

13.06.2019 року рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 року вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, який застосовується у виключних випадках, тобто, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу може завадити виконанню завдання кримінального провадження.
Відповідно до п. 4 ч. 2 , ч. 3 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Задовольняючи клопотання прокурора суд виходив з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного злочину, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання та родина, постійного місця роботи він не має, за місцем офіційної реєстрації не проживає, вважається раніше не судимою особою в силу ст. 89КК України, але раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, тому може вдатися до спроб переховуватись від суду або може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом затягування розгляду кримінального провадження.
Також, з метою укриття своєї злочинної діяльності обвинувачений може впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння чи погроз, тому є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оскільки він офіційно ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, не має сім`ї, а існує ризик, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у сукупності ці обставини вказують на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому є доцільним обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.

Доводи захисника про не підтвердження заявлених прокурором ризиків доказами, колегія суддів відхиляє.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що наразі інкримінується ОСОБА_6 , об`єктивно та беззаперечно, існує.
Зокрема потерпіла ОСОБА_9 підтвердила суду, що побоюється тиску з боку обвинуваченого з метою примушування до зміни показань. Відомостей про відшкодування їй моральної та матеріальної шкоди обвинуваченим, матеріали справи не містять.

З огляду на відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, законних джерел доходу не має, колегія суддів погоджується з висновком суду про об`єктивне існування ризику продовження ним злочинної діяльності, а тяжкість покарання, що йому загрожує, породжує ризик переховування від суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що суд обговорив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір якої визначено у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України і який не є завідомо непомірним для обвинуваченого, який є молодою працездатною людиною.
Доводи апелянта щодо невірного зазначення у протоколі затримання підозрюваного часу та місця його затримання, що призвело до грубого порушення прав підозрюваного, апеляційним судом на даному етапі судового провадження не перевіряються, оскільки знаходяться поза межами предмета апеляційного перегляду, яким є ухвала суду про обрання запобіжного заходу. Законність затримання ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання захисником не оскаржувалась, тому відповідні доводи мають бути перевірені судом в ході судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 із визначенням розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2022 року, якою в межах кримінального провадження №0000368 від 01.09.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, до 25.11.2022 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4