Справа № 303/8238/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/210/22, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , а також його захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, до 31.05.2022, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, громадянина України, судимого: Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 29.03.2018 за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; на підставі ст.75 цього ж Кодексу звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 02 (два) роки 06 (шість) місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.296 КК України.
З матеріалів контрольного провадження вбачається, що об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.296 КК України, знаходиться в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість незаконного впливу на потерпілих й свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення. Також судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 ч.2, ч.3 ст.187, ч.1 ст.296 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких, а також враховано і дані про особу обвинуваченого, зокрема наявність судимості за вчинення насильницького злочину проти власності, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, що також свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
-2-

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду від 05.04.2022 та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України не вчиняв, оскільки в період з 20.04.2021 по 25.04.2021 перебував в с.Іза Хустського району, де проживав у громадянина ОСОБА_8 . Вважає, що під час досудового розслідування до нього застосувались незаконні методи слідства, слідчий та прокурор погрожували йому фізичною розправою та силоміць відібрали зразки крові. Звертає увагу на те, що всі докази у кримінальному провадженні сфабриковано.

В апеляційній скарзі, захисник адвоката ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , просять ухвалу суду від 05.04.2022 скасувати та постановити нову ухвалу про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Зазначають, що прокурором в судовому засіданні, а судом в ухвалі не наведено жодних доказів про існування ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Також захисник та обвинувачений вказують на неврахування судом і того, що ОСОБА_5 майже рік тримається під вартою на підставі ухвали від 28.04.2021. Докази та фактичні обставини, якими обґрунтовується клопотання прокурора, не доводять обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Поряд з тим, вказують про наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_5 сімох дітей, з яких п`ятеро неповнолітні.

В доповненні до апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 з аналогічних підстав, що вказані в їхній апеляційній скарзі, порушують питання про скасування ухвали суду від 05.04.2022 та постановлення нової ухвали про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Апеляційні скарги розглядається у відсутності прокурора, захисника, неявка яких з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, захисник не виявили бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання обвинуваченого про розгляд його апеляційних скарг у відсутності прокурора та захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав подані апеляційні скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-3-

У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Згідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Тому, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі кримінального правопорушення (ч.3 ст.187 КК), яке є особливо тяжким, тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, задля уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на потерпілих й свідків у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані та може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності, а тому продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до належного висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, з урахуванням внесених доповнень, колегія суддів зазначає, що тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та покарання, яке передбачено за їх вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищезгаданих ризиків, запобіганню яких, на переконання апеляційного суду, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.

-4-

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в свою чергу не можуть визнаватися підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, постановленого на стадії судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про те, що суд першої інстанції не з`ясував та не навів переконливі аргументи на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційних скаргах обвинуваченого та, окремо, захисника ОСОБА_6 й обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням доповнень до апеляційної скарги, не вказується.
Тому, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 й у свою чергу, відхиляє і доводи апеляційних скарг про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання встановленим ризикам.
При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює тримання його під вартою.
Колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому діяння, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З ухвали суду також вбачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини і, що судом таким дана належна оцінка.
В ухвалі суду також вірно зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває судовий розгляд.
Наведені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , відсутність в його діях, зокрема, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки сукупність фактичних даних, які містяться в наведених органом досудового розслідування доказах, є достатньою на даній стадії розгляду для висновку про можливу причетність обвинуваченого до вищевказаного кримінального правопорушення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Колегія суддів констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження.
При оцінці доводів апеляційних скарг колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду, суд не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, а виходить лише

-5-

з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які на переконання апеляційного суду свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінально протиправних дій.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , а також його захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2022, щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :