ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1695/22 Справа № 183/6328/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах користувача майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000168 від 01 жовтня 2022 року, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року клопотання прокурора задоволено частково та накладений арешт з забороною прав володіння, розпорядження та користування на тимчасово вилучене, під час огляду місця події 30 вересня 2022 року, у ОСОБА_6 майно, володільцем якого є ОСОБА_8 , а саме: транспортний засіб марки BMW 318, колір чорний, рік випуску 2002, номерний знак « НОМЕР_1 ».

Слідчий суддя мотивував своє рішення наявністю достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно, вказане в клопотанні, а саме: транспортний засіб марки BMW 318, колір чорний, рік випуску 2002, номерний знак « НОМЕР_1 », вилучений у ОСОБА_6 , власником якого є ОСОБА_8 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, - є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, є речовими доказами вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
Слідчий суддя також дійшов висновку, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом та об`єктом кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і його арешт, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В апеляції:
- адвокат просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, наклавши арешт з забороною прав на відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене під час огляду місця події 30.09.2022 року у ОСОБА_6 , власником якого є ОСОБА_8 , а саме транспортний засіб марки BMW 318, колір чорний, рік випуску 2002, номерний знак « НОМЕР_1 ».
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що користувач майна ОСОБА_6 є постраждалою. Вона отримала генеральну довіреність, сплатила кошти за автомобіль. Сама безпосередньо ніякого втручання до номерів двигуна не мала, їй про це нічого не відомо, їй не повідомлено про підозру. Факт вилучення транспортного засобу порушує її право на користування ним, а не повернення його призводить до заподіяння значних збитків, втручання вартості автомобіля внаслідок тривалого перебування його на майданчику.
Вказує, що жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, які б вимагали застосування арешту з забороною користуватись автомобілем, враховуючи можливість його передачі на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_6 , попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, прокурором та слідчим не доведений. Перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи, у якої його було вилучено, не перешкоджає призначенню та проведенню його експертного дослідження.
Зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу взагалі не містить номера двигуна. Сам кузов автомобіля, номерні знаки ніяких ознак підроблення не містить, а двигун є від`ємною частиною авто, його можна замінити.
Адвокат ОСОБА_5 надав апеляційному суду заяву, в якій просив задовольнити апеляційну скаргу, а також просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду.
Перевіривши матеріали за апеляційною скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Доводи апеляції щодо необґрунтованості та безпідставності накладення арешту на майно, не є слушними і обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.
За наявними матеріалами долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000168 від 01 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Так, 30 вересня 2022 року, слідчим СВ Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд місця події, в ході якого виявлено транспортний засіб марки BMW 318, колір чорний, номерний знак « НОМЕР_1 », під час огляду двигуна якого не було виявлено номера.
Постановою дізнавача СД Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 01 жовтня 2022 року, вилучене 30 вересня 2022 року під час огляду місця події майно, а саме транспортний засіб марки BMW 318, колір чорний, рік випуску 2012, номерний знак « НОМЕР_1 », визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000659.
Ухвалою слідчого судді від 03 жовтня 2022 року, задоволено клопотання прокурора про проведення вказаного вище огляду.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування сукупності розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом та предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і його арешт, як захід забезпечення кримінального провадження необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, враховуючи постанову про призначення трасологічної експертизи від 01 жовтня 2022 року, для якої експерту необхідно отримати доступ до транспортного засобу, з чим погоджується колегія суддів, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам провадження і узгоджується за наведеними вище нормами закону.
За наведеного, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для осіб, у якої воно вилучено, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
Та обставина, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваної в межах кримінального провадження, та на думку захисника є потерпілою, не є обставиною, яка перешкоджає на підставі вказаних норм закону на даній стадії здійснювати забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, якщо воно визнано і відповідає критеріям речових доказів.
Отже, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляції адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у розумінні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката адвоката ОСОБА_5 в інтересах користувача майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000168 від 01 жовтня 2022 року , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4