КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3680/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 754/1338/22
Категорія КК: ч. 5 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 17.11.2022 включно.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити її підзахисному запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апелянт вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. Суд не взяв до уваги практику ЄСПЛ та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник звертає увагу, що суд належним чином не обґрунтував наявність всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей кримінального провадження та особи обвинуваченого. Суд не зазначив мотивів прийнятого рішення, підстав з яких неможливо застосувати інші запобіжні заходи, та докази, які підтверджують обґрунтованість обвинувачення, а лише продублював висновки суду з попередніх ухвал.
На думку апелянта, судом не враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його міцні соціальні зв`язки, молодий вік, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, вищу освіту, позитивні характеристики. Також, що на його утриманні перебуває непрацездатна бабуся, яка потребує фізичної та психологічної підтримки.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на відсутність обґрунтувань застосування до ОСОБА_7 найсуворішого з видів запобіжних заходів. Суд не вказав підстав, з яких до ОСОБА_7 не може бути застосовано альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої не може бути завідомо непомірним для нього. На думку захисника, вказане рішення суду першої інстанції містить ознаки того, що сторону захисту не було почуто.

Крім того, апелянт вважає, що враховані судом ризики можливого вчинення її підзахисним дій, передбачених ст. 177 КПК України, вже доводилися прокурором під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу. Однак врахування цих-же ризиків на етапі судового розгляду, не є актуальними, а тому застосування найсуворішого запобіжного заходу є недопустимим. Також захисник вказує про відсутність даних, які б свідчили про вплив ОСОБА_7 на свідків та можливе його переховування від органу досудового розслідування та суду. Оскільки ОСОБА_7 зацікавлений у проведенні об`єктивного, ефективного досудового розслідування та дотримувався процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні.
Також захисник вказує, що прокурором не надано доказів на наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню шляхом знищення, сховання або спотворення будь-яких речей, документів, оскільки всі можливі документи, носії інформації, речі були вилучені слідчими органу досудового розслідування та знаходяться у їхньому володінні. Вважає, що факт вручення ОСОБА_7 зміненої (нової) підозри за відсутності доказів не може свідчити про наявність зазначеного ризику.

Крім того, захисник вказує, що її підзахисний більше півтора роки перебуває під вартою, прокурором жодного разу не було подано докази про актуальність чи зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Додатково апелянт звертає увагу на те, що іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні суд, з урахуванням тих самих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначив запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави та до одного із обвинувачених взагалі не застосував жодного запобіжного заходу. Вважає, що кваліфікація кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, вчинених ОСОБА_7 у складі організованої групи є необґрунтованою, оскільки особа не може нести подвійну відповідальність за одні і ті ж самі дії, а тому підстави для тримання її підзахисного під вартою відсутні.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 має можливість бути зарахованим до Резервної сотні «ОУН-ПІВНІЧ» ДБ ОУН та стати на захист України від військового вторгнення збройних сил Російської Федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, судом розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто вирішено питання про доцільності продовження тримання особи під вартою. Судом заслухано думку сторони обвинувачення та захисту, вивчено матеріали кримінального провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання. Доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтування прийнятого рішення колегія суддів вважає безпідставними. Приймаючи рішення про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, судом враховано конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186 КК України, вчинених в складі організованої групи. Всупереч доводам апеляційної скарги захисника судом враховані дані про особу ОСОБА_7 , які не знижують його суспільної небезпечності, а тому наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими.

При цьому колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини, який зазначає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у справі наявні реальні ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ряду ризиків, зокрема щодо переховування обвинуваченого від суду, впливу та тиску обвинуваченим на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню. З наданих судом матеріалів з кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд продовжується, наразі потерпілі та свідки судом у судовому засіданні не допитувалися. Тому ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, продовжує існувати. Крім того, колегія суддів також погоджується щодо існування інших ризиків, оскільки ОСОБА_7 не має визначеного роду заняття, постійного джерела доходу, обвинувачується у вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів вчинених в складі організованої групи.

Колегія суддів погоджується з мотивами прийнятого судом першої інстанції рішення, а також тим, що в на даний час відсутні відомості про зменшення ризиків, доведених прокурором під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому та відсутні можливості запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Підстав для зміни запобіжного заходу на будь-який інший, колегія суддів також не вбачає. При цьому проведення порівняння захисника з застосованим щодо інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні більш м`яких запобіжних заходів, на думку колегії суддів, не впливає на законність прийнятого судом рішення щодо ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року та зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу. Тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.404, ст. 405, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 17.11.2022 включно, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4