ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/343/22 Справа № 694/1599/22 Категорія: ст. 303 КПК України Головуючий у І інстанції Сакін Д.І. Доповідач в апеляційній інстанції Нерушак Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач Нерушак Л.В.

Судді Вініченко Б.Б., Новіков О.М.

Секретар Чуйко А.В.

за участі:

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника Дубового І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дубового Ігоря Анатолійовича на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської від 13 вересня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ч.1 ст. 303 КПК України), -

в с т а н о в и в:

09.09.2022 року у Звенигородський районний суд Черкаської області надійшла скарга, в якій заявник ОСОБА_1 просив зобов`язати Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 року.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 30.08.2022 року він звернувся до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайських дій ОСОБА_2 та використання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заради власного збагачення.

Заяву було надіслано адресату засобами поштового зв`язку 30.08.2022 року та вручено 06.09.2022 року. Скаржник просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та видати витяг з ЄРДР у встановлений законом строк. Всупереч ст. 214 КПК України уповноважені на вчинення відповідних дій посадові особи Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області, відомості до ЄРДР не внесли, так як на день звернення із скаргою до суду будь-яких відповідей щодо розгляду зазначеної заяви він не отримував, як і відповіді на запит про стан розслідування кримінального провадження.

ОСОБА_1 вважає, що така бездіяльність суперечить вимогам ст. 214 КПК та призвела до того, що згідно поданої ним заяви не почато досудове розслідування, чим порушено його процесуальні права, як заявника, передбачені КПК України, у зв`язку з чим і він звернувся зі скаргою до слідчого судді, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської від 13 вересня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення (в порядкуч. 1 ст. 303 КПК України) - відмовлено в повному обсязі.

Слідчим суддею відмова у задоволенні скарги обґрунтовується тим, що заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які б вказували на вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_2 кримінального правопорушення, а фактично зводиться до його незгоди з діями матері дитини щодо розпорядження грошовими коштами, наданими скаржником на утримання дитини, що свідчить про те, що вказане питання має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а не кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_1 адвокат Дубовий І.А. оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що у своїй заяві скаржник детально описав обставини вчиненого злочину ОСОБА_4 за ст. ст. 150, 190 КК України. Однак орган досудового розслідування всупереч вимогам ст. 214 КПК України не вніс відомості до ЄРДР, проігнорував заяви про порушення кримінального провадження, які були перенаправлені від ряду органів, вимогу про порушення кримінального провадження та скаргу про бездіяльність органу досудового слідства.

Представник скаржника вважає, що ухвала слідчого судді є безпідставною, неаргументованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки підставою для відмови у задоволенні скарги є, на думку слідчого судді, незгода ОСОБА_1 з діями матері щодо розпорядження коштів наданих на утримання дитини, однак дане твердження не відповідає дійсності та є помилковим.

ОСОБА_1 вказує, що на утримання дитини гроші надавав та аліменти сплачував, доводи та факти наведені у повідомленні про порушення кримінального провадження стосуються тих випадків, коли його колишня дружина ОСОБА_4 , шахрайським шляхом, точніше обманом вимагала кошти від ОСОБА_1 , які ніби то мали йти на дитину, проте ці кошти дитина не отримувала. Це випадки з придбання дитячого харчування, придбання ліків, які купувати не було потрібно, тощо.

ОСОБА_4 по суті привласнила дитину, адже судового розгляду про визначення місця проживання не було, тому зараз остання взагалі вивезла дитину у невідомому напрямку, чим позбавила батька спілкування з дитиною.

В апеляційній скарзі, з посиланням на висновки узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» за 2017 рік, представник ОСОБА_1 адвокат Дубовий І.А. акцентує увагу на тому, що, зокрема, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України. Тому системний аналіз КПК України, а саме: ст. 214 передбачає обов`язок органу досудового розслідування на внесення відомостей до ЄРДР, а не його право.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Дубовий І.А. просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 року, яка отримана органом досудового розслідування 06 вересня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку скаржника та його представника, які з?явились в апеляційний суд та підтримали вимого скарги, вивчивши матеріали скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею були дотримані вказані вимоги закону.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею Кармоліта Р.А. 30.08.2022 року звернувся до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення його колишньою дружиною за фактом вчинення, на думку заявника, шахрайських дій (заява отримана 06.09.2022 року).

Станом на час розгляду скарги у суді першої інстанції ОСОБА_1 не отримав жодної відповіді від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, зокрема, щодо внесення відомостей за його заявою до ЄРДР чи наслідків розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями, та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ч. 2 ст. 1 КК України). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Проте, колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Також, слід звернути увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана вище інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Таким чином, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, який у своїх постановах наголосив на такому: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку, чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім?ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18).

Такий висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17.06.2020 року, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, детально вивчивши та надавши оцінку повідомленню ОСОБА_1 про порушення кримінального провадження за фактом шахрайства та експлуатації дитини від 30.08.2022 року та доданим до нього матеріалів, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді, що заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які б вказували на вчинення його колишньою дружиною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а фактично зводиться до його незгоди з діями матері дитини щодо розпорядження грошовими коштами, наданими ним на утримання дитини, що свідчить про те, що вказане питання має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а не кримінального провадження.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на ознаки у діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ст. 150 КК України, взагалі є незрозумілими, оскільки під експлуатацією дитини, шляхом використання її праці, розуміється привласнення матеріальних результатів (продуктів) її праці. Однак, яким чином і де працює малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які кошти від такої праці привласнює ОСОБА_4 у своєму повідомленні ОСОБА_1 не пояснює.

За таких обставин, розглядаючи скаргу ОСОБА_1 щодо бездіяльності Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей, викладених у повідомленні від 30.08.2022 року, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в заяві об`єктивних даних, які б свідчили ймовірність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 150, 190 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що прийняте слідчим суддею рішення є правильним по суті.

Таким чином, відомості повідомлення від 30.08.2022 року ОСОБА_1 про порушення кримінального провадження за фактом шахрайства та експлуатації дитини не підлягають внесенню до ЄРДР.

Щодо посилання скаржника на окремі положення узагальнення ВССУ, то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У наведених узагальненнях було відображено різні підходи, які на той час склалися в судовій практиці щодо застосування статті 214 КПК України. Так, станом на момент публікації зазначеного узагальнення (початок 2017 року) ВССУ було лише фактично констатовано складність і неоднозначність судової практики, що склалася з питань «правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості, викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення».

Посилання представника скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування оцінюється колегією суддів апеляційного суду критично, оскільки дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду матеріалів провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ч. 1 ст. 303 ч. 1 КПК України) є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити - без задоволення, а ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської від 13 вересня 2022 року без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 310, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дубового Ігоря Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської від 13 вересня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: