КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002354 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , 16.07.2021 року приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Червоне та Біленька» по АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які являються колишніми чоловіком та дружиною, в цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на фоні _________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/438/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_1
раптово виниклих неприязних відносин до останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наблизився до ОСОБА_9 та кулаком правої руки наніс один цілеспрямований удар в обличчя останньому.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді - двох саден на фоні синця на нижній повіці правого ока з переходом в підочну ділянку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, оскільки справа була розглянута у відсутність обвинуваченого ОСОБА_7 , то останній був позбавлений можливості надати у судове засідання докази щодо стану свого здоров`я, а також місця роботи.
Але, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 працює водієм-експедитором в TOB «ТК ГРАНД ТАЙМ» з 17.08.2021 року, у останнього немає можливості відбувати покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.
Крім того, як вбачається з виписки №17318 із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_7 , в період з 08.10.2020 року по 22.10.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Київ», з діагнозом: ЗЧМТ: струс головного мозку. Забій підборіддя, забій м`яких тканин голови, грудної клітини. Перелом нижньої щелепи, нижнього надмищілка лівого плеча, голівки лівої малоберцової кістки. До того ж на сьогоднішній день ОСОБА_7 проходить реабілітаційні заходи по відновленню стану свого здоров`я.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та того, що обвинувачений дійсно має достатні пом`якшуючи покарання обставини, позитивні характеристики та не є суспільно небезпечним, вважає, що в даному випадку можливо було застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і такі обставини дають підстави стверджувати, що рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання є необґрунтованим.
Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги.

Доводи ж апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є визнаною особою з інвалідністю першої або другої групи, не є військовослужбовцем строкової служби, а також не є пенсіонером.
Належним чином при цьому враховано судом і щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , та відсутність таких обставин, які його обтяжують.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання саме у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, яке є наближеним до мінімального розміру, передбаченого для даного виду основного покарання санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, що за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянта про суворість призначеного ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Вимоги захисника ОСОБА_6 щодо визнання та врахування наявності ряду таких обставин, як стан здоров`я ОСОБА_7 , який на сьогоднішній день проходить реабілітаційні заходи по відновленню стану здоров`я після отриманих травм, а також те, що він офіційно працевлаштований і тому немає можливості відбувати покарання у виді громадських робіт, як підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом покарання, не можуть бути задоволені, оскільки будь-яких даних про проходження ОСОБА_7 реабілітаційних заходів по відновленню стану здоров`я захисником не надано, як не надано ним і таких, які б вказували на неможливість відбування ОСОБА_7 призначеного судом покарання за станом здоров`я, а що стосується офіційного працевлаштування ОСОБА_7 , то наявність роботи не перешкоджає виконанню покарання у виді громадських робіт, оскільки відповідно до ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

А відтак, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3