Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/444/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дар`ївка, Кіровоградського району та області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.05.2012 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 22.05.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Полтави, відповідно до ст.81 КК України, звільненого 18.05.2017 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 25 днів;
- 06.05.2020 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2015 року та призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2020 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 572,00 грн.
Також цим вироком, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано за недоведеністю.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, за наступних обставин.

09.04.2018 року, приблизно о 01.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу з неогородженої території, що прилягає до вищевказаного домоволодіння, повторно, таємно викрав металобрухт вагою 55 кг на загальну вартість 231 грн. З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 231 грн.
Крім того, 05.03.2019 року, приблизно о 02.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , шляхом зриву навісного замка, проник у вищевказане домоволодіння, де повторно, таємно викрав бензопилу «GOODLUK» вартістю 1316,67 грн. З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1316,67 грн.
Крім того, 15.03.2019 року, приблизно о 01.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , шляхом зриву навісного замка, проник у вищевказане домоволодіння, де повторно, таємно викрав металевий чан вартістю 180 грн та 5 алюмінієвих кутників на загальну вартість 375 грн. З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 555 грн.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 08 травня 2019 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, незаконно в порушення вимог ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, в лісосмузі неподалік дачного кооперативу «Перспективний», що розташований за адресою: с.Соколівське, Кропивницького району Кіровоградської області, знайшов боєприпаси, виготовлені промисловим способом, а саме: 16 патронів до пістолетів Макарова, калібру 9 мм, які призначені для стрільби з пістолетів ФОРТ-12, ФОРТ-14, ФОРТ-17. У подальшому, а саме: 08.05.2019 року біля магазину «Копілка» за адресою: вул. Шосейна, 3, с.Соколівське, Кіровоградського району Кіровоградської області, працівниками поліції виявлено факт вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.178 КУпАП. Під час складання відносно ОСОБА_8 протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції проведено особистий огляд останнього та виявлено і вилучено боєприпаси, а саме: 16 патронів до пістолетів Макарова, калібру 9 мм, виготовлених промисловим способом, які призначені для стрільби з пістолетів ФОРТ-12, ФОРТ-14, ФОРТ-17, які ОСОБА_8 придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу.
За наслідком розгляду суд першої інстанції дослідивши сукупність наданих стороною обвинувачення доказів по даному епізоду, навівши у вироку відповідні мотиви, прийшов до висновку про виправдування ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторона захисту вважає вказаний вирок необґрунтованим та незаконним, а викладені в ньому висновки не відповідним фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зазначає, що свою вину у вчиненні крадіжок у громадянки ОСОБА_9 в суді, ОСОБА_8 не визнав та пояснив суду, що впродовж 2018-2019 років він часто зловживав спиртними напоями, у зв`язку з чим він нічого не пам`ятає з приводу викрадення металобрухту, бензопили, металевого чану та алюмінієвих кутників ОСОБА_9 , тому він не визнає своєї вини за трьома епізодами крадіжок.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що вона навесні 2018 року дозволила ОСОБА_8 використовувати земельну ділянку, якою вона володіє, оскільки він перебував в скрутному матеріальному становищі. Вказана земельна ділянка примикає до її огородженого домоволодіння, тому аби потрапити на земельну ділянку потрібно пройти через подвір`я. Всередині подвір`я впродовж тривалого часу зберігалась металева ось, в якості металобрухту, яку не було помітно з вулиці через паркан. Після того, як вона показала ОСОБА_8 , як потрапити на земельну ділянку, наступного дня вона виявила викрадення зазначеного металобрухту, тому звернулась з претензією до ОСОБА_8 . Він крадіжки не визнав, але попросив її зачекати зі зверненням до поліції, намагався розшукати металобрухт в пункту прийому. Однак, викраденого у неї металобрухту там вже не виявилось, тому вона звернулась до поліції. Крім того, потерпіла пояснила, що за адресою: АДРЕСА_2 і області знаходиться будинок, в якому вона не проживає постійно, але інколи туди приїжджає. Також потерпіла пояснила, що навесні 2019 року ОСОБА_8 її бензопилою допомагав їй розпилювати дерева в її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . Після виконання робіт вона в його присутності замкнула бензопилу всередині будинку. Через декілька днів вона разом зі своїм чоловіком виявила, що замок на вхідних дверях будинку зірваний та пропала бензопила, яка там зберігалась. Після того, як на будинку було встановлений інший замок, приблизно через декілька днів вона знову виявила, що замок з вхідних дверей зірваний, а зсередини викрадені металевий чан та 5 алюмінієвих кутників. Свою причетність до викрадення її майна з будинку в с.Ганнинське ОСОБА_8 заперечив. Тобто, сама потерпіла не бачила і не знає хто саме вчинив крадіжку її майна, а її підозра ґрунтується лише на здогадках і припущеннях.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він не приймає металобрухт впродовж п`яти років. До того він приймав від ОСОБА_8 металобрухт у виді металевих кришок від баночок, інших речей обвинувачений йому не здавав. Бензопилу свідок від ОСОБА_8 не отримував. Будь-яких відомостей з приводу крадіжок у ОСОБА_9 , свідку нічого не відомо.

Органами досудового слідства не зібрано достатньо доказів і в судовому засіданні не було спростовано пояснення ОСОБА_8 , про те що він не скоював ніяких крадіжок чужого майна.

В якості доказів вини ОСОБА_8 у вчинені крадіжок у потерпілої ОСОБА_11 за епізодами пред`явленого обвинувачення за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, крім показів самої потерпілої були надані письмові докази, що зібрані під час досудового розслідування та досліджені в ході судового розгляду, а саме:

протокол огляду місця події від 05.03.2019 року, згідно якого проведено огляд домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.п.78-81);

висновок судової експертизи № 283 від 22.03.2019 року, згідно якої ринкова вартість технічно справної бензопили «GOODLUK» GL4500М ORIGINAL, придбаної у 2014 р станом на 05.03.2019 року, становила 1316,67 грн. (т.2 а.п.94-97);

протокол огляду місця події від 15.03.2019 року, згідно якого оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.п. 104-106);

довідка ПрАТ «Ріо Гранде», згідно якої вартість за один кілограм металобрухту чорних металів, станом на 09.04.2018 року становила 4,20 грн. (т.2 а.п. 126).

Сторона обвинувачення в судовому засіданні та суд першої інстанції в своєму рішенні не вказав яким саме чином перераховані вище письмові докази вказують та підтверджують - вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 України.

Все обвинувачення ґрунтується лише на здогадках та припущеннях потерпілої та сторони обвинувачення.

Захисник вважає, що надані суду стороною обвинувачення докази не дають підстав дійти до переконання "поза розумним сумнівом" стосовно наявності об`єктивної сторони, умислу обвинуваченого ОСОБА_8 на скоєння крадіжок у потерпілої ОСОБА_9 .

Тобто, в судовому засіданні не було встановлено та підтверджено доказами вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте в судове засідання не з`явились. Окрім того, питання про погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі не ставиться, а тому відповідно до п.4 ст. 405 КПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок суду стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Учасниками судового провадження не оспорюється вирок суду першої інстанції в частині виправдування ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині доведеності винуватості ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та відповідно оцінює докази матеріалів кримінального провадження, які стосуються вказаних кримінальних правопорушень.

Всупереч апеляційних доводів захисника, колегія суддів вважає, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні крадіжок у ОСОБА_9 визнав повністю та пояснив суду, що він на території домоволодіння ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побачив металобрухт. Користуючись вільним доступом до вказаного домоволодіння, який надала ОСОБА_9 , він таємно викрав вказаний металобрухт та здав його до пункту прийому, отримані гроші витратив на власні потреби. Крім того, обвинувачений пояснив, що з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що також належить ОСОБА_9 , він викрав бензопилу. Дати і часу викрадених ним вищевказаних речей він не пам`ятає, оскільки на той час він часто вживав алкогольні напої.

Під час повторного допиту районним судом обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що впродовж 2018-2019 років він часто зловживав спиртними напоями, у зв`язку з чим він нічого не пам`ятає з приводу викрадення металобрухту, бензопили, металевого чану та алюмінієвих кутників ОСОБА_9 , тому він не визнає своєї вини за трьома епізодами крадіжок.

Після повторного допиту потерпілої, яка повністю підтримала раніше надані нею суду покази, обвинувачений не заперечив того, що він викрав металобрухт з території домоволодіння потерпілої, за адресою: АДРЕСА_3 . Інше майно потерпілої він не викрадав. В судових дебатах обвинувачений заперечив вину за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення.

Не зважаючи на зміну показів обвинуваченого ОСОБА_8 та не визнання своєї вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, його винуватість доводиться сукупністю доказів по кримінальному провадженні, що їх оцінено судом першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснила, що вона навесні 2018 року дозволила ОСОБА_8 використовувати земельну ділянку, якою вона володіє, оскільки він перебував в скрутному матеріальному становищі. Вказана земельна ділянка примикає до її огородженого домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому аби потрапити на земельну ділянку потрібно пройти через подвір`я. Всередині подвір`я впродовж тривалого часу зберігалась металева ось, в якості металобрухту, яку не було помітно з вулиці через паркан. Після того, як вона показала ОСОБА_8 , як потрапити на земельну ділянку, наступного дня вона виявила викрадення зазначеного металобрухту, тому звернулась з претензією до ОСОБА_8 . Він крадіжки не визнав, але попросив її зачекати зі зверненням до поліції, намагався забрати металобрухт з пункту прийому. Однак, викраденого металобрухту там вже не виявилось, тому вона звернулась до поліції. Крім того, потерпіла суду пояснила, що за адресою: АДРЕСА_4 знаходиться будинок, в якому вона не проживає постійно, але інколи туди приїжджає. Навесні 2019 року ОСОБА_8 її бензопилою допомагав їй розпилювати дерева в її домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_4 . Після виконання робіт вона в його присутності замкнула бензопилу всередині будинку. Через декілька днів вона разом зі своїм чоловіком виявила, що замок на вхідних дверях будинку зірваний та пропала бензопила, яка там зберігалась. Після того, як на будинку в с.Ганнинське було встановлений інший замок, приблизно через декілька днів вона знову виявила, що замок з вхідних дверей зірваний, а зсередини викрадені металевий чан та 5 алюмінієвих кутників. Свою причетність до викрадення її майна з будинку в с.Ганнинське ОСОБА_8 заперечив.

Крім показів потерпілої, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України підтверджується й наступними доказами матеріалів кримінального провадження:

- протоколом огляду місця події від 05.03.2019 року, згідно якого проведено огляд домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.п.78-81);

- висновком судової експертизи № 283 від 22.03.2019 року, згідно якої ринкова вартість технічно справної бензопили «GOODLUK» GL4500M ORIGSNAL, придбаної у 2014 році, станом на 05.03.2019 року, становила 1316,67 грн. (т.2 а.п.94-97);

- протоколом огляду місця події від 15.03.2019 року, згідно якого оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , (т.2 а.п.104-106);

- довідкою ПрАТ «Ріо Гранде», згідно якої вартість за один кілограм металобрухту чорних металів, станом на 09.04.2018 року становила 4,20 грн. (т.2 а.п.126);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2019 року, під час якого ОСОБА_8 в присутності захисника та понятих показав, яким чином він викрав металобрухт з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_8 показав, як він 05 та 15 березня 2019 року проникав в будинок ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та викрав бензопилу, металевий чан та кутники (т.2 а.п.141-145).

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі наведені вище докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень по епізоду крадіжок у гр. ОСОБА_9 доведена та його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються наведеними доказами, які суд першої інстанції належно оцінив та правильно дослідив.

Підстави вважати, що докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово та однобічно, а висновки суду викладені у вироку не підтверджують вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині у колегії суддів відсутні. Вищевказані докази зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають.

Апеляційні доводи захисника про те, що незрозуміло яким саме чином письмові докази, які зібрані під час досудового розслідування та досліджені в ході судового розгляду вказують та підтверджують вину ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу. Зокрема, зазначені захисником письмові докази у кримінальному провадженні підтверджують місце скоєння злочину та вартість викраденого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновки про винуватість ОСОБА_8 по епізодам крадіжок у гр. ОСОБА_9 ґрунтуються на припущеннях є необґрунтованими та безпідставними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не було виявлено порушень кримінального процесуального закону, як під час досудового розслідування, так і в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для зміни чи скасування вироку районного суду, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України є нетяжким та тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції врахував, що він за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 скоїв в період відбування умовно-дострокового звільнення.

Обставин, які пом`якшують та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.

Врахувавши обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, ставлення його до вчиненого, а також приймаючи до уваги відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, так як він представляє суспільну небезпеку як особа, що схильна до вчинення злочинів проти власності. Суд першої інстанції цілком обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання за розміром в межах санкції частин статті за якими його визнано винним.

Також, суд першої інстанції з урахуванням того, що ОСОБА_8 був засуджений 22.05.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, новий злочин по даній справі вчинив в період умовно-дострокового звільнення, правильно призначив ОСОБА_8 покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання за попереднім вироком.

Крім того, районний суд встановивши, що 06.05.2020 року ОСОБА_8 засуджений Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі, тому суд обґрунтовано призначив остаточне покарання за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України.

З огляду на викладене, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження, тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, а вирок суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.376 ч.2, ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2022 року, стосовно ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4