Справа № 635/3162/21
Провадження № 1-і/545/110/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373 від 15.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

29.08.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 27.05.2020 року за обвинуваченням №0001373 від 15.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у період часу з 10:00 год. 14.10.2020 р. до 14:00 год. 14.10.2020 року, більш точного часу не встановлено, у смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу належного потерпілому ОСОБА_5 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого відчинивши вхідні двері, які на замок зачинені не були, проник всередину гаражу, звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 набір ключів марки (фірми) «Yato» моделі YT 38841 у комплекті з 216 одиниць, вартість якого згідно висновку експерта № 9 від 13.11.2020 р. за результатами судової товарознавчої експертизи становить 3900,00 грн.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, шляхом віджиму дверей на балконі першого поверху, проник всередину будинку, розташованого на території зазначеного домоволодіння, звідти з однієї із кімнат таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 монітор марки «Еlо ЕТ1515 L, 7СЕС 1 GY-G», із діагоналлю 15 дюймів, після чого шляхом зриву навісного замка проник в підвальне приміщення даного будинку, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_5 бензопилу марки «Grand» моделі БП 5800, кутову шліфувальну машину марки «Einhell ТЕ AG 125» та електролобзик марки «Протон» моделі ПЛЄ65, вартість яких відповідно до висновку експерта № 9 від 13.11.2020 р. за результатами товарознавчої експертизи становить 2 500,00 грн., 2 180,00 грн.,1 243,00 грн. та 610,00 грн. відповідно.

У подальшому ОСОБА_4 разом із вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 10 433,00 грн.

Крім того, встановлено, що в період часу з 18.10.2020 р. по 24.10.2020 р. , більш точного часу не встановлено, у смт. Хорошеве Харківського району Харківської області ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу належної ОСОБА_6 неогородженої дачної ділянки, яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов на її територію.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, по водостічній трубі та гратах на вікнах першого поверху, піднявся на балкон другого поверху будинку, де шляхом зламу вхідних дверей, проникнув в середину приміщення будинку, розташованого на вказаній дачній території, та таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 зварювальний інвертор марки « Edon ММА 250 А », зварювальний апарат марки « Sakuma Super 250 », кутову шліфувальну машинку марки « Einhell BWS 230/3 », компресор марки « Powercraft АС-2015 » та електричну дрель марки « Бош ( Bosh ) PSB 500 RE », вартість яких відповідно до висновку експерта № 8 від 12.11.2020 р. за результатами судової товарознавчої експертизи становить 1343 грн., 4681 грн., 1183 грн., 1853 грн. та 800 грн. відповідно.

В подальшому ОСОБА_4 разом із вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 9860 грн.

Крім того, встановлено, що в денний час 21.02.2020 року, більш точного часу не встановлено, у смт. Васищево Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу належного ОСОБА_8 домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом відчинення калитки проник на територію даного домоволодіння.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, шляхом зламу дверного замку проникнув всередину будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_8 телевізійну приставку DVB-T2 , ресивер «Tiger Т2» та спортивний велосипед «Winner GLADIATOR 26», вартість яких відповідно до висновку експерта № 65 від 13.04.2021 р. за результатами судової товарознавчої експертизи становить 489 грн., та 3350 грн. відповідно.

У подальшому ОСОБА_4 разом із вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 3839 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

31.03.2021 року слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово в подальшому продовжувався та строк дії якого закінчується 07.09.2022 року.

Прохав суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, обраний на досудовому слідстві у вигляді тримання під вартою , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, на досудовому розслідуванні він переховувався від органів поліції, може ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прохав обрати інший більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій прохала розгляд справи провести у її відсутність, проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, оскільки жодного доказу в підтвердження існування ризиків, на які посилається прокурор, не надано. Прохала змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають бойові дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час досудового розслідування слідчим суддею стосовно гр. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2022 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого гр. ОСОБА_4 закінчується 07.09.2022 року, однак судове провадження не закінчене і потребує значного часу для розгляду.

З урахуванням особи ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні умисних тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі за аналогічні злочини, неодружений, не працює, тобто не має легальних джерел доходу, не має стійких соціальних зв`язків, переховувався від органів досудового розслідування у зв`язку із чим перебував у розшуку, враховуючи тяжкість покарання , що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується , у суду є обгрунтовані підстави вважати, що останній знаходячись на волі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому ризики , передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Твердження сторони захисту про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі спливом часу не зменшилися.

Інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити , а тому клопотання прокурора обгрунтоване та підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт необхідно відмовити.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого гр. ОСОБА_4 необхідно продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 331 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 06 вересня 2022 року до 04 листопада 2022 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1