Справа 688/1601/22
№ 1-кп/688/141/22
Вирок
Іменем України

12 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку)
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт № НОМЕР_1 , вид. 24.04.2018), уродженця с. Мар`ївка Новомиргородського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, солдата, пожежника пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 , раніше судимого:

вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року за ч.2 ст.309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.58 КК України покарання замінено на 1 рік 6 місяців службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 15% із суми грошового забезпечення в дохід держави;
вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, із метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 07 лютого 2022 року близько 08 години 00 хвилин не з`явився із щорічної основної відпустки на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебував поза межами військової частини, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні ОСОБА_4 суду показав, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті, беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину та щиро розкаюється. Суду показав, що перебував на строковій військовій службі, після чого уклав контракт. 05 січня 2022 року йому була надана відпустка терміном на 30 календарних днів. Наприкінці відпустки заїхав до товариша в м. Київ, а 07 лютого 2022 року, не повернувся на військову службу. У вчиненому щиро покаявся, зазначив, що страждає наркоманією, що фактично стало причиною ухилення від військової служби. Зазначив, що це відбувалося до нападу Російської Федерації на Україну. Ствердив, що під час воєнного стану ніколи б не вчинив даного злочину. Шкодує, що у зв`язку із вчиненим злочином позбавлений можливості захищати свою Батьківщину, у разі прийняття Закону про амністію, стане на захист Вітчизни.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин і їх не оспорює, вказав, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів, тому просив визнати недоцільним їх дослідження, вказуючи на те, що внаслідок розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не будуть порушені права обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, просив не досліджувати докази обвинувачення, оскільки не оспорює фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини ним, як слідує з його показань не оспорює, не заперечив проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та вважає необхідним дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Після з`ясування чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності його позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Мотиви Суду щодо доведеності обвинувачення.
Вимоги ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначається Президентом України в рішенні про її проведення.

Згідно Указів Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року та №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, заходи якої тривають на даний час. Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалося, відтак в Україні до 24 лютого 2022 року (тобто до введення воєнного стану) діяв особливий період.

15 вересня 2020 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки, після чого проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №275 від 17 вересня 2020 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду пожежника пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №5 від 05 січня 2022 року солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку терміном 30 календарних днів.

Після закінчення відпустки, із врахуванням вихідних днів ОСОБА_4 07 лютого 2022 року близько 08 години 00 хвилин не з`явився із щорічної основної відпустки на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні на службу з відпустки, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст.408 КК України.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше судимий, за кримінальні правопорушення у сфері зберігання психотропних речовин та обігу наркотичних засобів, маючи не зняту і не погашену судимість, під час іспитового строку на шлях виправлення не став та вчинив умисний тяжкий злочин, на обліку Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області не перебуває. Згідно інформації КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_4 під динамічним спостереженням у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Згідно висновку судової психіатричної експертизи №196 від 15 червня 2022 року ОСОБА_4 виявляє психічні та поведінкові розлади, внаслідок комбінованого вживання канабіоїдів та синтетичних катинонів, синдром залежності, в теперішній час утримання, виявляв такі й на період інкримінованого йому злочину, усвідомлює свої дії та може керувати ними на теперішній час, міг усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними на період інкримінованого йому злочину, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Згідно інформації КНП «Новомиргородська міська лікарня» на психіатричному та наркологічному обліку в КПН «Новомиргородська міська лікарня» не знаходиться, у період із 07 лютого 2022 року за медичною допомогою (амбулаторно чи стаціонарно) не звертався.

За місцем проходження військової служби ОСОБА_4 характеризується негативно, до виконання службових обов`язків відноситься халатно. Відповідно до даних службової картки, ОСОБА_4 впродовж 2020-2021 років заохочень не мав, у 2021 році отримав чотири стягнення у виді однієї догани, двох суворих доган та попередження про неповну службову відповідність. а місцем проживання характеризується, як особа, на яку скарг не надходило.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, щиро покаявся у вчиненому, його негативну характеристику за місцем проходження військової служби, та позитивну характеристику за місцем проживання, вчинення злочину до запровадження воєнного стану, під час звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також бажання виправити наслідки вчиненого діяння та стати на захист Батьківщини, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах нижньої межі санкції статті, за якою притягується до кримінальної відповідальності.

Суд враховує, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання протягом іспитового строку, а тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за попереднім вироком.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Заявлене прокурором у судових дебатах клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню. Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст.ст. 368-380 КПК України, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), з огляду на необхідність попередження ризику переховування від суду під тиском тягаря відбування реального покарання за вироком суду, суд вважає необхідним продовжити такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 суд вважає правильним рахувати з моменту затримання, а саме з 02 червня 2022 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались,

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 02 червня 2022 року.

В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 02 червня 2022 року по 12 липня 2022 року включно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з дня вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_6