Справа № 367/2893/22
Провадження №1-кс/367/600/2022
УХВАЛА
Іменем України
22 серпня 2022 року слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2022 р. в ЄРДР за №0000013,-
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло зазначене вище клопотання, в якому прокурор вказує, що слідчим відділенням ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 03.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :03:009:0001 площею 2.9604, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, розташована у м. Ірпінь, Київської області, знаходиться в межах земель лісового фонду, проте перебуває у приватній власності фізичної особи, що свідчить про неправомірне відведення земель лісового фонду.
Прокурор у клопотанні зауважує, що земельна ділянка з кадастровим номером: :03:009:0001 є об`єктом кримінально-протиправних дій, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою від 15.08.2022 зазначена земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000013 від 03.02.2022. Також звертає увагу на те, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду та представляє собою площу вкриту лісом, користування нею може призвести до порубки дерев, чагарників та до зміни якісних характеристик земельної ділянки. А з урахуванням того, що цільове призначення із земель лісогосподарського призначення неправомірно змінено на "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку", є реальні загрози до її незаконної забудови.
Тому, з метою збереження речового доказу та унеможливлення його перетворення та відчуження для приховування слідів вчинення злочину, прокурор просить накласти арешт на зазначену вище земельну ділянку.
В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання, просила його задовольнити.
Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши докази по справі, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 03.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України за фактом неправомірного відведення земель лісового фонду, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером: :03:009:0001 площею 2.9604га, розташована у м. Ірпінь, Київської області та перебуває у приватній власності фізичної особи, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2022р., земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0001 площею 2.9604 га, реєстраційний номер якої 080, перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Постановою про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 18.07.2022 р. у кримінальному провадженні від 15.08.2022 р. за № 0000013 зазначену вище земельну ділянку визнано речовим доказом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 364 КК України та приміткою до цієї статті визначено, що кримінальним правопорушенням є зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Прокурор, обґрунтовуючи дане клопотання, безпідставно посилається на земельну ділянку як на речовий доказ, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тому, виходячи із зазначеного вище, відсутні підстави вважати, що дана ділянка є знаряддям вказаного кримінального правопорушення, а також, що така земельна ділянка зберегла на собі відомості, які могли б бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, враховуючи, що дане кримінальне провадження спрямоване на з`ясування обставин щодо незаконних дій, направлених на незаконну реєстрацію службовими особами права власності на таку земельну ділянку з метою отримання неправомірної вигоди.

При цьому, суд вважає посилання прокурора на те, що в майбутньому можливе перетворення та відчуження вказаної вище земельної ділянки, здійснення дій на ній, безпідставними, оскільки вчинення таких дій не потягне за собою знищення/спотворення слідів кримінального правопорушення, оскільки на земельній ділянці вони відсутні.

Разом із тим, прокурором не було надано доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0001 площею 2.9604 га отримана ОСОБА_4 внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.
Виходячи із зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0001 площею 2.9604 га.
При цьому слід зауважити, що відсутні підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0001 площею 2.9604 га може бути відчужена, оскільки із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2022р., вбачається, що на вказану земельну ділянку вже накладено арешт відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі №757/7672/22-к.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2022 р. в ЄРДР за №0000013.
Повний текст ухвали буде складено у строк до 24.08.2022 р.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1