Справа № 308/5219/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , та її захисника, адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/236/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 (далі - слідчий), погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор ) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Луганської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, яка тимчасово не працює, раніше судимої,

та обрано щодо неї запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт без застосування засобу електронного контролю із забороною покидати місце проживання: АДРЕСА_1 , та з покладенням на ОСОБА_6 таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного фактичного проживання : АДРЕСА_1 , строком на 60 діб.

З матеріалів клопотання убачається, що 03.05.2022 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 . Відповідно до клопотання, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому Указами Президента України продовжено у період дії якого ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 02 травня 2022 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи у супермаркеті Сільпо за адресою: вул. Минайська 16, м. Ужгород, шляхом вільного доступу з прилавків намагалась викрасти упаковку підгузників "Pampers Pants" вартістю 405,94 грн, однак, злочин до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками служби охорони супермаркету при спробі покинути магазин із майном. Цими діями ОСОБА_6 намагалася завдати потерпілій стороні -ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 405,94 грн і за скоєння цих дій ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану. У клопотанні слідчий також зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що наявними є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що підозрювана не виконуватиме покладені на неї обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винуватою. При цьому, слідчий у клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , 28 грудня 2021 року вироком Ужгородського міськрайонного суду засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0001149, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, та відносно якої 28 січня 2022 року в кримінальному провадженні №0000840 за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт, розгляд якого досі триває, а у кримінальному провадженні №0000391 від 31.05.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України слідчим суддею відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, яка 28.04.2022 була сплачена, однак остання вчинила новий злочин. У клопотанні слідчий зазначає, що наразі існує необхідність у застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків та задля запобігання настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, та інших учасників, які були присутні під час затримання особи у порядку статті 208 КПК та проведення особистого обшуку, оскільки підозрювана ОСОБА_6 , бачила їхні обличчя та чула анкетні дані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий звертає увагу на те, що підозрювана ОСОБА_6 , ніде не працює і не має постійного джерела доходу, неодноразово вчиняла кримінальні правопорушення, що є підставою для висновку, що підозрювана, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тому, враховуючи вищенаведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваної, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Водночас, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність слідчим та прокурором ризиків можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/ або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрювана має на меті переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя вважає, що додані до клопотання докази підтверджують високий рівень існування ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не вмотивоване, а викладені у ньому доводи, не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим. Окрім того, слідчим та прокурором не наведено доводів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, про який клопочуть слідчий та прокурор, для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам. Відтак, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя залишив поза увагою доводи органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, який вчинено повторно, в умовах воєнного стану. Окрім цього, апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував і те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, існують. Так, є імовірність того, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчинити спроби незаконного впливу на свідків та потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Звертає увагу на те, що підозрювана, перебуваючи на волі, у період відбування іспитового строку та дії двох запобіжних заходів у вигляді застави в інших кримінальних провадженнях, продовжує вчиняти нові тяжкі злочини. Стверджує, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрювана ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема копіями протоколів: прийняття заяви від ОСОБА_9 від 02.05.2022, огляду місця події від 02.05.2022, допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 03.05.2022, затримання підозрюваної у порядку ст. 208 КПК України від 03.05.2022, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могли учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.
З огляду на характер та конкретні обставини вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 , а також тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винуватою (позбавлення волі на строк до восьми років), апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування ризиків незаконного впливу підозрюваної на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Наявність цих ризиків підтверджується тим, що свідки у кримінальному провадженні ще не допитані судом і ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів.
Також апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризиків переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка має постійне місце проживання та на утриманні трьох дітей, що свідчить і про наявність у неї міцних соціальних зв`язків.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , як підозрюваної у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам незаконного впливу підозрюваної на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Погоджуючись із вищенаведеними висновками, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрювана ОСОБА_6 не виконуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрювана ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, який вчинено повторно, в умовах воєнного стану, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу і не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що є імовірність того, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження і спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків слідчого судді та не свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що підозрювана, перебуваючи на волі, у період відбування іспитового строку та дії двох запобіжних заходів у вигляді застави у інших кримінальних провадженнях, продовжує вчиняти нові тяжкі злочини.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що вона втратила чинність у часі, а зі слів прокурора та сторони захисту у даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті і у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, що свідчить про те, що досудове розслідування цього кримінального провадження закінчено.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого нею кримінального правопорушення.
Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181 та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує як в апеляційній скарзі, так і не посилався під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та обрано відносно неї запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт без застосування засобу електронного контролю із забороною покидати місце проживання: АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: