Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/4726/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

третя особа (власник майна) ОСОБА_3 ,

представника третьої особи (власника майна) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання дізнавача ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001935 від 08.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Дізнавач ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про арешт майна, в якому просить накласти арешт на об`єкт рухомого майна, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 зі встановленням заборони їх використання та відчуження.

Клопотання обґрунтовано тим, що у період часу з лютого 2021 року по жовтень 2021 року невстановлена особа шляхом зловживання довірою заволоділа особистим майном ОСОБА_3 , завдавши останній матеріальну шкоду.

Під час допиту потерпілої ОСОБА_3 , від 08.10.2021, встановлено, що вона останні декілька років зустрічалась із ОСОБА_7 .

У ОСОБА_3 перебуває у власності автомобіль 2012 року, чорного кольору марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 .

У подальшому, на початку 2021 року, ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_7 поїхали на деякий час до Російської Федерації у м. Москва, а перед виїздом ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_3 надати у користування авто, разом із технічним паспортом, його другу, ОСОБА_8 , без надання довіреності.

У червні 2021 року ОСОБА_3 розійшлась із ОСОБА_7 . У жовтні 2021 року ОСОБА_3 попросила ОСОБА_7 повернути авто, на що останній заявив, що він начебто це авто продав ОСОБА_8 , без будь- яких документів.

У подальшому, 07.10.2021, гр. ОСОБА_3 , на сайті «АВТО РІА» побачила оголошення з продажу її автомобіля чорного кольору марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , яке розмістив ОСОБА_9 , який є другом ОСОБА_7 , після чого прийшла та написала заяву до поліції.

Під час огляду місця події, 09.10.2021, за адресою: м.Київ, вул. Бакінська, З 5А, поблизу АТК «Експресе», було виявлено автомобіль марки «Mercedes- Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , яким керував гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході огляду, ОСОБА_9 , добровільно видав ключі від авто, у кількості 2 штук, та технічний паспорт на вищевказане авто НОМЕР_3 , у якому вказано, що володільцем авто є ОСОБА_3 .

Ключі від авто упаковані до сейф пакету EXPO 187590, технічний паспорт упаковано до сейф пакету ЕХРО187597, автомобіль «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , опечатано по периметру за допомогою нитки, кінці якої скріплені печаткою із підписом понятих, ОСОБА_9 , і відтисками печатки «Для пакетів» Подільського УП ГУ НП у м. Києві та направлено на тимчасове зберігання на територію відділу поліції з обслуговування житлового масиву «Виноградар» Подільського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м.Київ, пр-т. Георгія Гонгадзе, 8.

При дачі пояснень, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що він займається перепродажем автомобілів. Зі слів останнього власником автомобілю по технічному паспорту є ОСОБА_3 , яка начебто йому особисто віддала ключі від авто у користування, а потім вона і її хлопець продали авто ОСОБА_8 , але жодних документів, які це підтверджують немає. Доручення на авто також не подавали.

Користувачем автомобіля «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 є ОСОБА_3 .

В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведенні автотоварознавчої експертизи по вилученому автомобілю марки «Mercedes - Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , для встановлення суми матеріальної шкоди.

Законодавцем визначено перелік ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт. Так, у випадку з автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , та свідоцтвом про його реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вони є предметом та доказом вчинення злочину. Про те, що вищевказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію є предметами вчинення злочину вказують покази потерпілої ОСОБА_3 та відсутність інших будь-яких документів, що підтверджують право власності чи користування інших громадян. Тобто наявні підстави вважати про те, що було вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 190 КК України, а предметом вчинення кримінального правопорушення є автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , та свідоцтво про його реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Також, наявні підстави вважати, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «G 63 AMG», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 є доказом вчинення кримінального правопорушення, за допомогою проведення експертизи по вартості автомобілю можливо буде встановити ряд обставин, які мають важливе значення для проведення об`єктивного досудового розслідування, зокрема здійснення кримінальної перекваліфікації при встановленні дійсної вартості автомобілю.

Так на думку дізнавача з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, є всі підстави для звернення із клопотанням про накладення арешту на майно.

У судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав з підстав, які у ньому зазначені.

Представник потерпілої власника майна у судовому засіданні зазначив, що до Подільського УП ГУНП в м. Києві подана заява потерпілої про відмову від претензій та закриття кримінального провадження у зв`язку з можливістю вирішення ситуації в порядку цивільно-правових відносин.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Зважаючи на те, що до клопотання дізнавача надана недостатня кількість доказів правомірності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання дізнавача ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001935 від 08.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1