ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3771/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/90/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року в кримінальному провадженні №0000345,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосовано щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України такий запобіжний захід до 15 травня 2022 року. Одночасно визначено заставу в розмірі 74430 грн.

Рішення про застосування запобіжного заходу слідчий суддя мотивував тим, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної ОСОБА_7 на свободу. Слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір визначеної застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49 620 грн. Свої вимоги мотивує тим, що пред`явлена підозра ОСОБА_7 є не обґрунтована та не підтверджена доказами. Підозрювана ОСОБА_7 будь-яких протиправних дій за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України не вчиняла. Зазначає, що 24-годинний термін встановлений ч.2, 3 ст. 278 КПК України недотриманий, так як підозру ОСОБА_7 вручено 15 березня 2022 року о 18:45 год., а затримана підозрювана була 14 березня 2022 року близько 14:00 год. Звертає увагу суду на те, що слідчий суддя проігнорував аргументи захисту щодо обрання більш справедливого в даному випадку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, а саме те, що: підозрювана вимушено переселена особа; через повномаштабну війну вона вимушено покинула своє постійне місце проживання в м. Харків; через потрапляння снаряду, свій дім втратила; підозрювана є матір`ю 7 дітей; 16 березня 2022 року ОСОБА_7 стало погано в ІТТ і її доставили в медичний заклад, де в ході обстеження виявили, що вона вагітна; стан здоров`я ОСОБА_7 є незадовільний. Вказує на те, що усі свої доводи про наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтував виключно твердженнями, які не підтверджені доказами. Зазначає, що прокурор не довів належним чином неможливість застосування до підозрюваної, більш м`якого запобіжного заходу. Сторона захисту вважає, що враховуючи характер діяння, а також розмір завданої шкоди, слідчий суддя міг призначити мінімальний розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49 620 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просили застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір визначеної застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49 620 грн;

думку прокурора, який вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що до задоволення не підлягає,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Так, 15 березня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вказаного злочину за таких обставин: 14 березня 2022 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, підійшла до потерпілої ОСОБА_10 , яка в цей час перебувала поблизу будівлі КНП «Тернопільського обласного центру соціально-небезпечних захворювань», що за адресою: вул. Тролейбусна, 14, м. Тернопіль, та засунувши руку до сумки, яка знаходилась на плечі останньої, відкрито викрала грошові кошти у сумі 5000 грн. купюрами номіналом по 500 гривень.

Згідно оскарженої ухвали, слідчий суддя визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме: заявою ОСОБА_10 про вчинення злочину; витягом з повідомлення служби «102»; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 і пред`явлення їй особи для впізнання від 14.03.2022р., якими підтверджується, що потерпіла повідомила обставини відкритого викрадення у неї грошей в умовах воєнного стану, а також описала і в подальшому упізнала особу, яка здійснила цей грабіж і якою виявилась підозрювана ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 і пред`явлення йому особи для впізнання від 14.03.2022р., якими підтверджується, що у вказаний потерпілою час підозрювана ОСОБА_7 перебувала на місці вчинення злочину; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 14.03.2022; постановою про визнання речовим доказом вилучених у підозрюваної ОСОБА_7 грошових коштів від 14.03.2022р.

Таким чином, при вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що надані стороною обвинувачення докази на даному етапі розслідування дають достатні підстави вважати, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а тому пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою.

Крім того, вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує обґрунтованість підозри та одночасно просить застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Згідно ст.12 КК України інкримінований ОСОБА_7 злочин віднесено до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 слідчий суддя крім тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання її винуватою, врахував також встановлені в ході судового розгляду обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, характер вчиненого кримінального правопорушення; відомості про особу підозрюваної, яка є раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів. Крім того, з доданих до клопотання слідчого матеріалів видно, що на розгляді в різних судах України перебуває дев`ять обвинувальних актів про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні умисних корисливих злочинів; а також те, що підозрювана ОСОБА_7 перебуває в розшуку в рамках кримінального провадження №0002588 від 08.11.2021 за ч. 3 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Одеським відділом поліції №1 м. Одеси ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, що в сукупності підтверджує існування ризику того, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що у випадку незастосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, про що просить захисник в апеляційній скарзі, існують ризики, що підозрювана зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому доводи захисника про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є непереконливими і не спростовують висновків слідчого судді про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі кримінального провадження є неможливим, оскільки не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та не зможе запобігти наявним ризикам.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваної про скасування ухвали слідчого судді через те, що 24-годинний термін встановлений ч.2, 3 ст. 278 КПК України недотриманий, так як підозру ОСОБА_7 вручено 15 березня 2022 року о 18:45 год., а затримана підозрювана була 14 березня 2022 року близько 14:00 год. не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 14 березня 2022 року ОСОБА_7 була затримана у зв`язку з підозрою вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується в цьому провадженні, - о 19 год. 30 хв. 14 березня 2022 року. Доводи захисника щодо недотримання вимог ч.3 ст.278 КПК України про звільнення особи у разі не вручення їй повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання можуть свідчити, у разі їх обґрунтованості, про порушення права особи на свободу, але не спростовують пред`явленої підозри. Крім того, зі змісту протоколу затримання ОСОБА_7 видно, що він підписаний підозрюваною та її захисником без зауважень щодо фактичного часу затримання (а.с.25).

Не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя проігнорував аргументи захисту щодо обрання більш справедливого в даному випадку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, а саме те, що: підозрювана вимушено покинула своє постійне місце проживання в м. Харків, де втратила свій дім; підозрювана є матір`ю 7 дітей оскільки як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею правильно зазначено, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання відомості наведені стороною захисту щодо наявності на утриманні підозрюваної ОСОБА_7 неповнолітніх дітей і має незадовільний стан здоров`я, оскільки вказане не підтверджене належними документальними доказами. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що за наявності доказів зазначених обставин сторона захисту вправі подавати в порядку ст.201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу.

Доказів того, що ОСОБА_7 не може утримуватись в установах попереднього ув`язнення, слідчому судді не надано.

Наведені в апеляції захисника твердження про неможливість утримання підозрюваної під вартою у зв`язку з її потребою у лікуванні, що було встановлено після її затримання під час перебування під вартою, не спростовують наявності в даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не є безумовною підставою для звільнення підозрюваної з під варти, оскільки відповідно до ст.ст. 7,11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

Доводи захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про призначення мінімального розміру застави суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вбачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя, визначаючи ОСОБА_7 розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, правильно врахував у сукупності наявні відомості про особу підозрюваної та обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення і його тяжкість, а тому правомірно визначив розмір застави, наближений до мінімального в межах, передбачених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи наведені обставини та сукупність наявних ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, колегія суддів приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе їм запобігти.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є необґрунтованими, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді