КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/9661/21 Провадження № 11-кп/824/4288/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001182 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19 квітня 2018 року вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на один рік;
20 червня 2019 року вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2020 року звільнений з Божківської ВК № 16 Полтавської області умовно-достроково з невідбутою частиною покарання один рік п`ять днів, з встановленням адміністративного нагляду на один рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді одного року трьох місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вироком ухвалено направити ОСОБА_10 до місця відбування покарання у порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, після набуття вироком законної сили.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Зараховано в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 , починаючи з 25 травня 2021 року до набуття вироком законної сили, а також час слідування під вартою до виправного центру виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.
Також цим вироком вирішене питання щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Апелянт зазначає, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому, належним чином не дослідив характеризуючі дані обвинуваченого.
Так, прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений був неодноразово судимий за вчинення як корисливих кримінальних правопорушень так і за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які має не зняту та непогашену судимість.
Крім того, апелянт вказує на те, що будучи засудженим за вчинення корисливого злочину вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2018 року до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку на один рік, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України за які його було засуджено вироком Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року із застосуванням ст. 70, 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі.

Прокурор звертає увагу на те, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває ще одне кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке призначене до розгляду на 18 жовтня 2021 року.
Поряд з цим, апелянт вказує на те, що ОСОБА_6 неодноразово порушував адміністративний нагляд, який був встановлений ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2020 року та у зв`язку з чим ОСОБА_6 було продовжено адміністративний нагляд ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року на шість місяців.
Також прокурор вказує на те, що суд у вироку зазначив про те, що ОСОБА_6 одружений та має на утриманні малолітню дитину, однак фактично дитина не перебуває на утриманні обвинуваченого, оскільки починаючи з 2018 року ОСОБА_6 починає вести злочинну діяльність, а вже у 2019 році відбуває покарання у місцях позбавлення волі, у 2020 році умовно-достроково звільняється з місць позбавлення волі та знову вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а після закінчення умовно-дострокового звільнення повторно вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 характеризується негативно, має непогашені та не зняті судимості, відносно нього перебуває на розгляді у Деснянському районному суді міста Києва кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, що у своїй сукупності свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення.

Судом першої інстанції встановлено, 25 травня 2021 року, близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_10 перебував у приміщенні магазину «СпортМастер», розташованого в ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, буд. 1-б, де під час проходження торгівельною залою вказаного магазину, у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_10 впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв з полиць магазину товар, а саме: сорочку пляжну чоловічу ТМ «Termit», артикул 3JS2ZHNPAF, у кількості 1 шт., вартістю 749 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ), та направився до примірочної кабіни, в якій поклав вказаний товар за пояс штанів, в які був одягнений та направився до виходу з торгової зали магазину.
Виконавши усі дії, які ОСОБА_10 , вважав за необхідне для повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжки), останній пройшов за лінію кас разом з таємно викраденим майном, не сплативши за нього, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони магазину.
Внаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_10 міг спричинити ТОВ «СПОРТМАСТЕР-УКРАЇНА», майнову шкоду на загальну суму 749 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ).

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину.

Судом враховано також те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, що правильно визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом обґрунтовано не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді обмеження волі.
При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_6 за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2018 року вже було звільнено від відбування покарання з випробуванням, однак останній знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, та не бажає стати на шлях виправлення.
З такими висновками погоджується колегія суддів.
Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на два роки є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не може вважатись явно несправедливим через м`якість.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 відмовити.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4