Справа № 725/6036/19
Провадження № 1-кп/727/91/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження №0000256 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 на підставі наказу начальника ГУ ДФС у Чернівецькій області №154-о від 10.08.2017р. в порядку переведення призначений на посаду головного державного ревізора інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області. 12.10.2016 йому присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу та згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» він є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п. 2.42 Посадової інструкції, затвердженої начальником Головного управління ДФС у Чернівецькій області 11.03.2019, до посадових обов`язків головного-державного ревізора інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області відноситься організація та проведення у межах компетенції фактичних перевірок платників податків з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, участь у проведенні документальних перевірок з цих питань, складання відповідних актів перевірок.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлено, упродовж квітня 2019 року вчинив ряд протиправних дій, спрямованих на одержання неправомірної вигоди та особистого збагачення, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище у власних інтересах, з метою одержання для себе неправомірної вигоди, діючи умисно, з метою надання законності своїм діям щодо підстав проведення перевірки у ПП ОСОБА_6 , який зареєстрований як приватний підприємець, здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, алкогольними і тютюновими виробами та є одночасно засновником і директором ПП «Брусенки-Бакс», що спеціалізується на лісопильному виробництві, створив умови для передачі йому неправомірної вигоди.

З цією метою ОСОБА_5 підготував від імені ОСОБА_7 , який незадовго до цього виконував для ОСОБА_6 різного роду роботи та мав із ним конфлікт з приводу оплати виконаної роботи, зразок заяви від 08.04.2019 до Головного управління Державної фіскальної служби, де зазначалось що ОСОБА_6 використовує працю найманих працівників без офіційного оформлення трудових відносин, грубо порушує права працівників та, відповідно, ухиляється від сплати податків, що стало підставою для проведення перевірки трудового законодавства.

18.04.2019 працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час перевірки за скаргою ОСОБА_7 , відповідно службових повноважень та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №649-р від 05.09.2018 у с. Брусенки, Кіцманського району, Чернівецької області проведено обстеження дотримання законодавства про працю ПП ОСОБА_6 , під час якого виявлено факт використання останнім найманої праці ОСОБА_10 без укладання трудового договору.

Після проведення зазначеної перевірки, приблизно о 15.40 год. 18.04.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбулась розмова в автомобілі ОСОБА_6 марки «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , литовської реєстрації, на вул. Горького, поблизу площі Філармонії у м. Чернівці. Під час цієї розмови ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 пропозицію про отримання неправомірної вигоди за не відображення порушень трудового та податкового законодавства, що виявлені під час перевірки діяльності приватного підприємця та невжиття заходів реагування з цього приводу. На цю пропозицію ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що це буде коштувати йому 600 - 700 доларів США.

Надалі, з метою реалізації злочинних намірів щодо отримання неправомірної вигоди, 19.04.2019, приблизно о 15.15. год ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_6 . Там в автомобілі останнього -«MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , литовської реєстрації, на площі Філармонії у м. Чернівці, навпроти гуртожитку №1 Буковинського державного медичного університету, куди під час телефонної розмови вказав ОСОБА_6 прибути, отримав від нього обумовлену раніше суму неправомірної вигоди в розмірі 700 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 19.04.2019 становить 18 786, 39 грн. (26,8377 грн. за 1 долар США) та помістив їх до лівої зовнішньої кишені своєї куртки.

Після отримання неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США, ОСОБА_5 19.04.2019 о 15 год. 20 хв. був затриманий працівниками правоохоронних органів, а предмет неправомірної вигоди 7 купюр номіналом по 100 доларів США, в загальній сумі 700 доларів США, якими він заволодів, було вилучено.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.368 ч.3 КК України, а саме умисне створення умов для вчинення злочину одержання неправомірної вигоди та одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, для себе чи третьої особи, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, не визнав та пояснив, що 08.04.2019 року до ДФС надійшло звернення ОСОБА_7 про порушення трудового законодавства щодо невиплати заробітної плати та не оформлення трудового договору з ФОП ОСОБА_6 . У цій заяві був вказаний номер заявника. Працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області з його номеру телефону було здійснено дзвінок до ОСОБА_7 , який повідомив, що знаходиться за межами району та запропонував зустрітися 18.04.2019 року. Це звернення було розписано для виконання на нього, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . 18.04.2019 року вони втрьох поїхали в с. Брусенки. У селі вони зустрілись з ОСОБА_7 , який розповів їм де знаходяться магазин та пилорама. З ними йти він відмовився. Під час розмови йому було запропоновано ще раз написати пояснення і ОСОБА_7 власноручно написав їх, де вказав про обставини події. Після чого він повідомив, що пилорама не працює і показав де вона знаходиться. Перевіривши пилораму, вони виявили, що вона була зачинена. Після чого пішли до магазину, про який ОСОБА_7 розповів. Там продавець приймала товар. ОСОБА_8 зробила контрольну закупку, розрахувалась, а найманий працівник дала решту. Після цього працівник надала пояснення, що працює прибиральницею в магазині. У магазині була вивіска, де було встановлено особу, яка здійснює тут діяльність. Працівниці магазину було надано перелік документів для передачі ОСОБА_6 , щоб він їх надав у податкову.
Оскільки ФОП ОСОБА_6 у магазині не було він ОСОБА_5 залишив працівнику магазину номер свого мобільного телефону, щоб ОСОБА_6 з ним зв`язався.
Він разом з колегами поїхали в м. Чернівці і по дорозі йому подзвонив ОСОБА_6 , якому він запропонував прийти до ГУ ДФС у Чернівецькій області для того, щоб уточнити питання перевірки. Але той через завантаженість вулиць міста запропонував зустрітись на площі Філармонії, де вони і зустрілись.

ОСОБА_6 запитав про перевірку, а він повідомив які необхідно документи надати. Після цього вони розійшлись.

19.04.2019р. ОСОБА_6 йому подзвонив і вони біля 15.00 год. зустрілись на площі Філармонії в м. Чернівці. Сидячи в автомобілі почали розмовляти, але його затримали працівники правоохоронних органів.

Акт обстеження по результатам перевірки склала 19.04.2019р. Соник. Він не казав Бергоміцькому, щоб той написав заяву на ОСОБА_13 , і не пропонував за це гроші.

В автомобілі розмов про 700 доларів США не було, він не вимагав у ОСОБА_6 гроші. Також ОСОБА_6 не звертався до нього з приводу «порішати» питання, і він йому не казав, що порве акт та не пустить його в роботу.

Під час проведення перевірки начальник відділу запитувала про хід її проведення, їй було повідомлено, що перевірка проведена, пояснення відібрані.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що він є підприємцем і займається підприємницькою діяльністю. ОСОБА_14 написав на нього заяву в податкову інспекцію, що він нібито з ним не розрахувався за роботу, яку той виконав. 18.04.2019р., коли він був у м. Чернівці до його магазину в с. Брусенки приїхали працівники податкової інспекції для перевірки магазину. Там вони поспілкувались з працівником магазину, якій залишили номер мобільного телефону, на який потрібно було подзвонити з приводу перевірки. Він подзвонив ОСОБА_5 та зустрілись з ним на площі Філармонії в м. Чернівці. Під час розмови, коли вони сиділи в його автомобілі, він спитав ОСОБА_5 як можна вирішити проблему перевірки ( дати грошову винагороду ) і той відповів 600 700 доларів США, щоб не було великого штрафу. Він зрозумів, що ці кошти будуть особисто ОСОБА_5 . Потім він подзвонив до СБУ та поїхав у м. Хмельницький, де написав заяву про дії ОСОБА_5 .

Гроші в сумі 700 доларів США були його особистими і він надав їх слідчому.

На наступний день 19.04.2019р. він домовився зустрітись з ОСОБА_5 . Працівники правоохоронних органів встановили на нього спеціальну апаратуру. Він приїхав на вул. Горького в м. Чернівці ( площа Філармонії ) і чекав у своєму автомобілі на ОСОБА_5 . Через деякий час ОСОБА_5 сів до нього в автомобіль і на його запитання скільки він має передати грошей, той відповів 700 доларів США. Він передав ці кошти в сумі 700 доларів США ОСОБА_5 , після чого той був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Він розмовляв з Бергоміцьким і той лякав його перевірками, а потім розповів, що йому сказали написати заяву на нього.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив суду, що приватного підприємця ОСОБА_6 він знає, оскільки працював у нього в 2019 році. Навесні 2019 році він виконував у ОСОБА_6 роботи з косіння трави. ОСОБА_6 обіцяв, що за результатами виконаних робіт розрахується, а саме заплатить 5000 грн. Коли він виконав всі роботи, ОСОБА_6 сказав, що сума завелика, а тому дав частину - 3000 грн. Потім, через деякий час, наприкінці березня 2019 року, коли він перебував неподалік магазину ОСОБА_6 , до нього підійшов працівник податкової служби ОСОБА_5 , який почав його розпитувати про приватного підприємця ОСОБА_6 . Розпитував чим той займається, які магазини є у нього у власності. Він розповів про магазин ОСОБА_6 і про пилораму. Сказав, що ОСОБА_6 заборгував перед ним недоплачену частину коштів. ОСОБА_5 повідомив, що з ОСОБА_6 поговорять і він виплатить всі кошти. З ОСОБА_5 була якась жінка і чоловік. ОСОБА_5 запросив його до автомобіля, що він і зробив. У автомобілі він повідомив працівникам податкової служби, що ОСОБА_6 йому не доплатив кошти за виконані роботи, а саме 2000грн. Заяву від його імені написала жінка з податкової служби, самостійну цю заяву він не писав, а лише її підписав. Дату у заяві не вказував. Ця заява була написана в кінці березня 2019 року. За неоформлених працівників не говорив. Метою написання заяви було те, щоб ОСОБА_6 розрахувався з ним за виконану роботу, а не повідомлення про неоформлених працівників. В той же час ОСОБА_5 йому сказав, що його винагорода за написання заяви щодо ОСОБА_6 буде залежати від того, як вони з підприємцем домовляться, додавши, що десь 100 гривень. Через два тижні до нього подзвонив ОСОБА_5 і запитав чи зможе він прийти до магазину ОСОБА_6 для участі у перевірці. Він відмовився, оскільки претензій до ОСОБА_6 вже не мав. На перевірку до приватного підприємця ОСОБА_6 з працівниками податкової служби не ходив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що у квітні 2019 року вона перебувала на посаді головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС у Чернівецькій області. До ГУ ДФС у Чернівецькій області надійшла заява ОСОБА_7 про можливі факти порушення вимог трудового законодавства. Основним виконавцем перевірки по цій заяві було визначено ОСОБА_5 , а її та ОСОБА_9 було визначено співвиконавцями. Цей склад робочої групи було визначено керівником ОСОБА_16 . У заяві ОСОБА_7 було описано факти невиплати приватним підприємцем ОСОБА_6 йому заробітної плати. Після надходження заяви, за декілька днів до перевірки, була зібрана нарада у ОСОБА_16 , де ОСОБА_5 через гучномовець зателефонував ОСОБА_7 . Останній відповів і сказав, що розкаже про всі деталі. Наступного дня група у складі ОСОБА_5 ОСОБА_9 та неї виїхали в с. Брусенки Кіцманського району для перевірки. На дорозі в с. Брусенки вони зустріли ОСОБА_7 та запросили його до автомобіля, де він на задньому сидінні написав пояснення. Що саме ОСОБА_7 написав в поясненнях вже не пам`ятає. Ці пояснення він підписав. ОСОБА_7 показав де виконував для ОСОБА_6 роботи, а саме де косив траву. Поряд з цим місцем знаходився магазин ОСОБА_6 . Робоча група у їх складі, без ОСОБА_7 , зайшли до магазину ОСОБА_6 . У магазині вони побачили одну жінку, яка знаходилась в залі, не за прилавком. Вона зрозуміла, що ця жінка не є продавцем. Контрольні закупки не проводили. Коли зайшли до магазину, вони одразу представились працівниками податкової служби. Особисто вона жодних порушень не виявила та не встановила. Після чого вона із ОСОБА_9 вийшла з магазину, а ОСОБА_5 залишився для відібрання пояснень у працівниці. Наскільки вона пам`ятає, акт обстеження складала особисто. У акті було вказано, що дійсно ОСОБА_6 , а не хтось інший здійснює діяльність у магазині, а метою виїзду було встановити місцезнаходження здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_6 , а не виявлення порушень. Акт обстеження ОСОБА_6 на місці не складався, а був нею складений 19.04.2019 року. Крім того вона пояснила, що 18.04.2019 року інші перевірки не проводили. В місто Чернівці група повернулась після 15 години. Про результати перевірки вранці група доповіла ОСОБА_16 , а саме, що є такий приватний підприємець ОСОБА_6 , та що вони знайшли місце здійснення ним підприємницької діяльності. Про те, що було виявлено або не виявлено будь-яких порушень не доповідали, оскільки на той час цього ще не було відомо. В кого з членів групи були матеріали перевірки щодо ОСОБА_6 їй невідомо, особисто у неї їх не було. Пояснень, які відбирав ОСОБА_5 у ОСОБА_7 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив суду, що у квітні 2019 року він входив до складу робочої групи з перевірки приватного підприємця ОСОБА_6 . Заява ОСОБА_7 надійшла щодо порушень найманої праці. Заява була розписана на ОСОБА_5 ОСОБА_8 та на нього. У складі робочої групи вони виїхали у с. Брусенки. Перед цим ОСОБА_5 зв`язався у телефонному режимі з ОСОБА_7 , щоб той показав де знаходиться пилорама і магазин ОСОБА_6 . Група зустрілась із ОСОБА_7 та відібрали у нього пояснення. В подальшому, без ОСОБА_7 , зайшли у магазин ОСОБА_6 , де ОСОБА_5 залишився відбирати пояснення у людини, яка перебувала у магазині за прилавком, а вони з ОСОБА_8 вийшли з магазину та пішли до пилорами. Що саме повідомила ОСОБА_5 жінка, яка була у магазині, йому невідомо. ОСОБА_6 на місці не було. Акт обстеження 18.04.2019 року не складався, а був складений 19.04.2019 року членом групи ОСОБА_8 . У акті було вказано, що в магазині працює можливо неоформлений працівник. Чи вказувались у акті конкретні порушення не пам`ятає, можливо вказувалось про неоформленого працівника. 19.04.2019 року після обіду ОСОБА_9 відпросився з роботи, тому не встиг підписати акт обстеження. Про перевірку доповіли ОСОБА_16 19.04.2019 року о 10 годині.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила суду, що вона перебуває на посаді заступника начальника відділу ГУ ДФС у Чернівецькій області. Станом на квітень 2019 року вона виконувала обов`язки начальника відділу. В квітні 2019 року до ГУ ДФС у Чернівецькій області надійшло звернення ОСОБА_7 про порушення приватним підприємцем ОСОБА_6 вимог законодавства про працю, а саме те, що він використовує офіційно неоформлену робочу силу. Це звернення було розписане згідно з резолюцією на начальника управління, а в подальшому на неї. В свою чергу, вона доручила розгляд звернення групі у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . У зверненні керівництвом було вказано контрольну дату до якого воно мало б бути розглянуте. У цьому зверненні не було вказано конкретних адрес, ні місця підприємницької діяльності. У зв`язку із чим нею було доручено групі здійснити контрольно-перевірочний аналіз - виїзд на місце, перевірити чи це не анонімне повідомлення. Це звернення було обговорене на нараді та вирішено спочатку зв`язатись із заявником, а далі здійснити виїзд для перевірки. Із заявником зв`язались по телефону і наступного дня група у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 виїхала на перевірку. Після обіду вона зателефонувала до ОСОБА_8 та запитала як проходить перевірка. ОСОБА_8 відповіла, що перевірка триває. Про результати перевірки група доповіла вранці 19.04.2019 року. Доповіли щодо приватного підприємця ОСОБА_6 . Чи доповідали по інших приватних підприємцях не пам`ятає. Крім того, група доповіла, що у приватного підприємця ОСОБА_6 продавцем працює неоформлена людина. Матеріалів перевірки вона не бачила, акт обстеження був складений після обіду 19.04.2019 року. У кого саме знаходились матеріали перевірки їй невідомо. Акт обстеження був підписаний лише ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_5 і ОСОБА_9 19.04.2019 року поїхали на іншу перевірку. Коли дізналась про затримання ОСОБА_5 , запитала чи складено акт обстеження. Також пояснила, що акт обстеження може складатись і наступного дня, оскільки є така практика, що беруть вчорашній порядковий номер. Чи був на момент затримання ОСОБА_5 складений акт обстеження їй невідомо. Щодо порядку прийняття рішень за результатами такого роду виїздів вона пояснила, що в деяких випадках видається наказ на здійснення фактичної перевірки, однак є випадки, коли виїзд завершується складенням акту обстеження, після чого ця інформація надсилається до управління праці. Є випадки, коли за результатами виїзду складається акт про відсутність порушень. Все залежить від проведених заходів. Факт виявлених порушень можна приховати до фактичної доповіді керівництву.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив суду, що він є працівником ГУ ДФС у Чернівецькій області. З громадянином ОСОБА_6 зустрічався весною 2019 року з приводу наявності у того податкового боргу на суму приблизно 5 тисяч гривень. Тоді при зустрічі з ОСОБА_6 також був присутній і працівник податкової служби з м. Кіцмань. В подальшому, приблизно через тиждень податковий борг був погашений. Це була не перевірка, а спілкування з приводу податкового боргу. З ОСОБА_6 спілкувався також і по телефону.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив суду, що він є студентом юридичного факультету. Навесні 2019 року, коли він йшов з навчання, до нього підійшли працівники УСБУ в Чернівецькій області та запропонували бути понятим у кримінальному провадженні. Він погодився. Потім він з оперативними працівниками зайшов у приміщення УСБУ в Чернівецькій області, що на вулиці Шевченка в м. Чернівці. Зайшов у службовий кабінет, де були незнайомий йому чоловік та ще декілька людей, в тому числі і другий понятий. Понятим роз`яснили їх права і обов`язки, щоб все відповідало вимогам закону. У службовому кабінеті здійснювався огляд грошових коштів, зробили їх ксерокопію, позначили, провели під лампою та повернули чоловіку, який їх надав працівникам УСБУ в Чернівецькій області. Чоловіку, гроші якого оглядались та які йому були повернуті, після вищевказаних дій було роз`яснено, що не можна здійснювати провокацію.

Незважаючи на невизнання обвинувачуваним ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, його винуватість у вчиненому підтверджується також письмовими доказами, зокрема:

- рапортом УСБУ про виявлене кримінальне правопорушення (т.1 а.п. 3);

- протоколом прийняття заяви у ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (т.1 а.п. 4-5);

- протоколом затримання ОСОБА_19 від 19.04.2019 року, під час якого з лівої кишені куртки ОСОБА_5 було вилучено 700 доларів США, які були предметом неправомірної вигоди (т.1 а.п. 49-61);
- протоколом огляду наданих ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 700 доларів США (т.1 а.п. 106-111);
- заявою ОСОБА_6 про надання грошових коштів (т.1 а.п. 112);
- висновком експерта №8.14-0244:19 від 11.06.2019 року, згідно з яким на грошових коштах виявлено речовину, що люмінесцирує жовто-зеленим кольором. Спільна родова належність зі зразком аерозольного препарату «Промінь-1» (т.1 а.п. 127-134);
- протоколом про контроль за вчиненням злочину, згідно з яким грошові кошти оброблені препаратом «Промінь-1», оглянуті і повернуті ОСОБА_6 19.04.2019 у автомобілі «Мерседес» ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 700 доларів в якості неправомірної вигоди (т.1 а.п. 165-167);
- двома протоколами про спостереження за особою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 згідно з якими 19.04.2019 о 15-10 ОСОБА_6 на автомобілі «Мерседес» під`їхав на площу Філармонії, до якого сів ОСОБА_5 (т.1 а.п. 168-172);

- двома протоколами про аудіо-відеоконтроль ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , якими було встановлено наступне. Під час зустрічі 18.04.2019 у автомобілі ОСОБА_20 . ОСОБА_5 сказав, що нічого в хід ще не пускали, бо чекали зустрічі з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 за власною ініціативою, за відсутності будь-яких питань у ОСОБА_6 щодо штрафу, назвав останньому суму штрафу за неоформленого працівника 137000 грн. ОСОБА_6 запитав ОСОБА_5 як можна вирішити проблему з перевіркою і той відповів 600 700 доларів США, щоб не було великого штрафу. ОСОБА_6 на це погодився і вони домовились про наступну зустріч. 19.04.2019 ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_6 та в машині повідомив останньому, що матеріали перевірки по неоформленій дівчині знищить, уточнив суму неправомірної вигоди саме 700 доларів США, а не 600. Після цього, ОСОБА_6 передав неправомірну вигоду в сумі 700 доларів США, а ОСОБА_5 їх одержав, поклавши до лівої кишені куртки. (т.1 а.п. 173-179);

- копією розпорядження КМУ від 05.09.2018 року про заходи, спрямовані на детінізацію, проведення заходів щодо недопущення до роботи найманих працівників без оформлення трудових відносин; актом обстеження меблевого цеху в с. Нижні Станівці 18.04.2019, пояснення підприємця ОСОБА_21 . Акт склали та підписали ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; актом обстеження пилорами ОСОБА_22 в с. Нижні Станівці від 18.04.2019, який склали та підписали ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; резолюцією керівництва ОСОБА_5 по заяві ОСОБА_7 ; заявою ОСОБА_23 від 08.04.2019 про порушення ОСОБА_6 податкового і трудового законодавства щодо роботи неоформлених працівників); копією заяви з резолюцією на ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 для вжиття контрольно-перевірочних заходів (основний ОСОБА_5 ); поясненням ОСОБА_24 від 18.04.2019р.; поясненням ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.04.2019 о 11:47 про те, що вона працює прибиральницею у магазині ОСОБА_6 з 18.04.2019р., на звороті якої записаний номер телефону ОСОБА_6 ); актом обстеження №133 від 18.04.2019р. який підписаний лише ОСОБА_8 (т.2 а.п. 36 - 46);

- положенням про відділ контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб від 11.03.2019 року (т.2 а.п. 48-65);
- кадровими документами щодо ОСОБА_5 (т.2 а.п. 48-65).
В свою чергу сторона захисту вважає, що усі докази сторони обвинувачення, отримані у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинувачення ОСОБА_5 є недопустимими, у зв`язку із очевидною недопустимістю.

В підтвердження цієї позиції захисник посилається на те, що під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_5 , внаслідок здійснення досудового розслідування без внесення відомостей відносно нього в ЄРДР, на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якій не було зазначено про наміри безпосередньо ОСОБА_5 щодо отримання неправомірної вигоди. Крім того, захисник зазначає, що заява про вчинення кримінального правопорушення була подана ОСОБА_6 в ТУ ДБР за вказівкою працівників УСБУ в Чернівецькій області та під їх контролем.

Дані твердження захисник мотивує тим, що органом досудового розслідування було порушено вимоги ч.5 ст.214 КПК України та п.1 Розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у першочерговому витязі з ЄРДР не було зазначено будь-яких анкетних даних ОСОБА_5 , займаної ним посади, не зазначено анкетних даних особи в якої за матеріалами провадження створювались передумови до вимагання неправомірної вигоди, не вказано розміру неправомірної вигоди, не вказано будь-яких обставин дії чи бездіяльності, за вчинення чи не вчинення яких створювались передумови до вимагання неправомірної вигоди. Подібні відомості також не були викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення. А тому на думку сторони захисту кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 не реєструвалось і досудове розслідування відносно нього не розпочиналось.

З таким твердженням сторони захисту суд погодитись не може.

Так, дійсно п.1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань визначено перелік відомостей, які вносяться до реєстру. До реєстру вносяться відомості, зокрема: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

В той же час вимогами даного пункту положення не передбачено, що у витязі з ЄРДР необхідно вказувати прізвище особи до повідомлення їй про підозру. Пунктом 4 розділу 5 зазначеної інструкції передбачено, що відомості про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, вносяться до реєстру при зверненні до суду з обвинувальним актом.

В першочерговому витязі з ЄРДР було зазначено всі необхідні відомості, які на той час дозволяли органу досудового розслідування, в межах своєї компетенції, розпочати розслідування згідно зазначеної в заяві про вчинення кримінального правопорушення інформації, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 15 розділу 2 згаданого положення передбачено, що відомості, невідомі на час реєстрації кримінального правопорушення, вносяться до Реєстру після їх встановлення відповідно до порядку, визначеного главою 8 цього розділу, що було зроблено в подальшому органом досудового розслідування.

Факт того, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочину разом з повідомленням про цей злочин оперативними працівниками УСБУ в Чернівецькій області надійшла до слідчого управління ТУ ДБР, яке розташоване у місті Хмельницькому в один і той же день не свідчить, що ця заява була подана ОСОБА_6 за вказівкою працівників СБУ Чернівецької області та під їх контролем. Адже згідно з показами ОСОБА_6 , спочатку він повідомив працівникам УСБУ в Чернівецькій області про вимагання у нього неправомірної вигоди працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області, зокрема ОСОБА_5 , а вони в свою чергу своєчасно повідомили про виявлені факти орган досудового розслідування, якому підслідна дана категорія кримінальних правопорушень.

Оцінюючи доводи захисника щодо зазначених порушень, суд приходить до висновку, що будь-яких істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства та прав чи свобод обвинуваченого ОСОБА_5 не відбулось, а протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) є належним та допустимим доказом.

Крім того, захисник просить суд визнати наступні докази недопустимими: доручення слідчого Другого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у Хмельницькому ОСОБА_25 №42т/1-2 від 18.04.2019 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000256 від 02.04.2019 року ( т.3, а.п. 100 ), доручення слідчого Другого слідчого відділу управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у Хмельницькому ОСОБА_25 №36т/1-2 від 17.04.2019 року про проведення негласних слідчих (розшукових дій) у кримінальному провадженні №0000256 від 02.04.2019 ( т.3, а.п. 104 ) та відповідно протокол за результатами проведення НСРД - спостереження за особою ОСОБА_6 (т.1, а.п. 168-169), протокол за результатами проведення НСРД - спостереження за особою ОСОБА_5 (т.1, а.п.170-172), протокол за результатами проведення негласної слідчої дії «аудіо-відео контроль особи» від 02.05.2019 року (т.1, а.п.173-174) та протокол за результатами проведення негласної слідчої дії «аудіо-відео контроль особи» від 02.05.2019 року (т.1, а.п.175-179).

Підставою для визнання вищевказаних доказів недопустимими, на думку сторони захисту є те, що сторона обвинувачення не дотрималась вимог ст. 290 КПК України та після закінчення досудового розслідування не відкрила обвинуваченому та захиснику доручення слідчого ТУ ДБР, розташованого у Хмельницькому №36т/1-2 від 17.04.2019 року та № №42т/1-2 від 18.04.2019 року.

З такими твердженнями сторони захисту суд погодитись не може, з наступних підстав.

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 року по справі № 718/1433/17 був сформований висновок, згідно з яким процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб. Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (у тому числі й відповідні постанови прокурора та ухвали слідчих суддів) повинні бути досліджені судом під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих у результаті НСРД.
Беручи до уваги те, що КПК України чітко встановлює процесуальні підстави проведення НСРД, а в протоколі про результати їх проведення завжди вказується, на підставі якого рішення такі дії проводилися, не можна говорити про те, що для сторони захисту в цілому буде неочікуваним побачити відповідний процесуальний документ, якщо його буде відкрито не на стадії закінчення досудового розслідування, а дещо пізніше.
Більше того, змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 89 КПК України, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК України), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесено на їх розгляд сторонами та віднесено до їх повноважень цим Кодексом.
У зв`язку з цим розумно було б очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту. Отже, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування, виявить, що в них наявний протокол про результати НСРД, але відсутні процесуальні документи, які стали підставою для проведення цих дій, і вона вважатиме за необхідне ознайомитися з цими документами, цілком очікувано розраховувати на те, що ця сторона якнайскоріше заявить слідчому, прокурору чи суду клопотання про необхідність відкриття і долучення вказаних документів до матеріалів провадження (що цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини).
Тому баланс інтересів сторін не на користь сторони захисту буде порушено не стільки у випадку, якщо відповідний процесуальний документ не буде відкрито на стадії закінчення досудового розслідування, скільки в ситуації, якщо всупереч клопотанню, своєчасно заявленому в суді стороною захисту, цей документ так і не буде відкритий або буде відкритий із невиправданою затримкою, коли сторона захисту вже не матиме можливості належним чином підготуватися до захисту і скорегувати лінію захисту.
Сторона захисту під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України (станом на жовтень 2019 року) не виявила бажання ознайомитись з дорученнями слідчого про проведення негласних слідчих (розшукових дій), в протоколах про результати їх проведення було вказано на підставі яких рішень такі дії проводилися.

Ці доручення були відкриті стороні захисту в судовому засіданні в жовтні 2020 року, одразу після того, як захисник заявив про це усне клопотання.

З моменту відкриття прокурором під час судового розгляду цих документів, у сторони захисту було достатньо часу для ознайомлення з ними, підготувати або скорегувати лінію захисту у зв`язку з їх відкриттям їм. Тому підстав для визнання вищевказаних доказів недопустимими, судом не знайдено.
Також захисник вказує, що протокол про хід і результати негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину від 02.05.2019 року, протокол огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 19.04.2019 року, постанова про визнання речовими доказами 700 доларів США, які були предметом неправомірної вигоди є недопустимими доказами.
На його думку вищевказані процесуальні документи є недопустимими доказами, оскільки використання грошових коштів під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину відбулося без відповідного письмового доручення на проведення вказаних заходів, а наявність постанови про проведення НСРД не може трактуватися як доручення на проведення такої негласної слідчої розшукової дії.
В підтвердження цієї позиції захисник посилається на висновок, який був зроблений Верховним судом 10.12.2020 року у справі 761/19749/13-к, згідно з яким: «Огляд та вручення грошових коштів є окремою слідчою дією та постановою прокурора про надання дозволу на проведення контролю за вчиненням злочину не охоплюється. А дані які зафіксовані в протоколах огляду та вручення грошей та результатів виконання постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину є наслідком здійснення негласної слідчої дії, про проведення якої прокурор рішення не приймав».
Суд ознайомився з прийнятими в цій справі процесуальними рішеннями. У вищенаведеному провадженні судами було встановлено, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України (в ред. від 07.04.2011 року) прокурор прийняв рішення про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину. На підставі цього рішення прокурора, оперативні працівники повинні були змоделювати ситуацію, у якій в оточенні особи, стосовно якої проводились негласні слідчі (розшукові) дії, утворилося б враження, що реально вчинений злочин, тобто результати імітування мали носити відкритий характер, очевидний для сторонніх осіб. У той же час, насправді, відбулось вручення іншій особі, яка була задіяна до негласних слідчих (розшукових) дій, грошових коштів, з їх подальшою передачею особі, в якості неправомірної вигоди, на підставі вищенаведеної прокурором постанови. Тобто фактично було проведено іншу негласну (слідчу) розшукову дію - спеціальний слідчий експеримент, оскільки вказаними діями були створені відповідні умови в обстановці, максимально наближеній до реальної, з метою перевірки реальних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки злочину, спостереження за її поведінкою та прийняттям нею рішень щодо вчинення злочину. Саме тому суд визнав докази, результати яких зафіксовані протоколом огляду та вручення грошових коштів, протоколом за результатами виконання постанови, є наслідком негласної слідчої дії, про проведення якої прокурор рішення не приймав спеціальний слідчий експеримент.
Посилання захисника на вищезазначену постанову Верховного суду, як на підставу зазначеного ним твердження, що огляд та вручення грошових коштів є окремою слідчою дією та постановою прокурора про надання дозволу на проведення контролю за вчиненням злочину не охоплюється, суд вважає необґрунтованими. Верховним судом у цій справі подібних правових висновків зроблено не було.
Суд вважає, що контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту проводився на підставі винесеної прокурором постанови за його дорученням. Дії оперативних працівників щодо помічення, вручення грошових коштів ОСОБА_6 охоплювались проведенням цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Для проведення таких дій не потрібно приймати окреме процесуальне рішення, адже такі дії не є самостійними негласними (слідчими) розшуковими діями.
Твердження захисника, що у співробітників УСБУ в Чернівецькій області не було жодних повноважень, в порядку ст. 41 КПК України здійснювати процесуальні дії, без письмового доручення прокурора по отриманню будь-яких коштів від ОСОБА_6 та використовувати їх під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій є необґрунтованими та безпідставними. Наявність заяви ОСОБА_6 від 19.04.2019 року (т.1 а.п. 112), огляд грошових коштів, у результаті якого вони були ідентифіковані, (т.1 а.п. 106-111), незаперечення факту надання цих коштів особисто ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні виключає у суду будь-які сумніви в джерелі походження цих коштів і законності їх використання під час спеціального слідчого експерименту.

Відповідно до статті 41 КПК України суб`єктом кримінального провадження є оперативні підрозділи, а не окремі оперативні працівники. У кримінальних процесуальних правовідносинах оперативний підрозділ виступає в особі його керівника. Надання останнім наказів, розпоряджень, доручень своїм підлеглим знаходиться поза межами правового регулювання КПК України і не може слугувати підставою для визнання доказів такими, що отримані з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі статті 36 КПК України 19.04.2019 року прокурор ОСОБА_26 доручив начальнику відділу БКОЗ УСБУ в Чернівецькій області провести негласні слідчі (розшукові) дії, а саме контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_5 для документування злочинної діяльності службових осіб органів ДФС, про що скласти відповідний протокол разом із додатками ( т.1, а.п. 157 ).

На виконання вказаного доручення оперативний співробітник БКОЗ УСБУ в Чернівецькій області провів огляд, ідентифікацію, помічення та вручення грошових коштів за участю ОСОБА_6 та понятих ( т 1, а. п. 106-111).

Крім того, законність проведення таких дій було підтверджено показами свідка ОСОБА_18 , який приймав участь в якості понятого при проведенні вказаної слідчої дії, підтвердив хронологію та послідовність всіх процесуальних дій, що відбувалися в його присутності та зафіксовані у протоколах огляду грошових коштів, затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , не мали зауважень щодо законності процедури її проведення.

Крім того захисник ставить під сумнів те, що грошові кошти, які були надані ОСОБА_6 взагалі являлися грошовими коштами (доларами США), оскільки відсутній висновок експерта про це.
Статтею 242 КПК України передбачено перелік видів експертиз, проведення яких, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити у кримінальному провадженні. Даний перелік не містить обов`язку слідчого або прокурора забезпечувати проведення судово-технічної експертизи грошових коштів.
Суд звертає увагу на те, що захисник не заявляв клопотання про проведення експертизи по грошовим коштам, як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду справи в суді. Використані грошові кошти для проведення негласної слідчої (розшукової) дії досліджувались безпосередньо в судовому засіданні, на грошових купюрах наявні всі елементи захисту. В документах, які були складені на підставі проведення негласної слідчої (розшукової) дії не зазначено про те, що для проведення таких дій будуть використані, або використовувались не справжні грошові кошти, а імітаційні засоби. Тому такі твердження сторони захисту є необґрунтованими.
У зв`язку з цим суд вважає, що підстав для визнання зазначених захисником доказів недопустимими не має.
Захисник також звертає увагу на те, що у протоколах за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій, в порушення вимог п.1 ч.3 ст.104 КПК України відсутні важливі відомості про: технічний засіб, його характеристика, за допомогою якого здійснювалося працівниками СБУ фіксування процесуальної дії.
Суд вважає, що не зазначення в протоколах НСРД технічних засобів, які використовувалися під час проведення НСРД, не ставить під сумнів належність та допустимість як доказів протоколів НСРД та додатків до них DVD-R дисків, з огляду на положення статей 85 - 87 КПК України, адже їх збирання й закріплення відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, вони походять із належного процесуального джерела, отримані належним суб`єктом, у належному процесуальному порядку з належним оформленням джерела фактичних даних.
Щодо твердження захисника про провокацію злочину, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Положеннями ч. 1 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною 3 ст. 271 КПК України визначено, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Заборона провокації злочину належить до загальних гарантій, установлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Для розмежування події провокації та допустимої поведінки при використанні законних таємних методів під час кримінального провадження суд застосовує усталену практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, викладену у численних рішеннях з окресленого питання (рішення Європейського суду з прав людини «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Таранекс проти Латвії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації», «Вєсєлов та інші проти Російської Федерації», а також постанови Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 689/9761/16-к, від 12 травня 2021 року у справі № 166/1199/18 тощо).
Зокрема, у випадку визнання заяви про підбурювання такою, що не є явно необґрунтованою, для визнання доказів допустимими суду належить з`ясувати, чи було слідство «по суті пасивним», чи був би злочин вчинений без втручання влади, чи мало місце з боку влади спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; вагомість причин проведення оперативної закупки, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою. Вплив на суб`єкта може бути у формі наполегливого спонукання до надання/отримання неправомірної вигоди, погроз, шантажу, звернення до почуття жалю, обіцянки фінансової вигоди, ініціативних контактів, нагадувань та запрошень до особистої зустрічі, а також повторних пропозицій, незважаючи на попередню відмову, тощо.
Критерії перевірки обґрунтованості тверджень заявників щодо провокації вчинення злочину (матеріально-правовий і процесуальний тести) визначені також Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 725/1199/19 та від 02 квітня 2019 року у справі № 734/2421/17).
Ретельно проаналізувавши доводи сторони захисту про підбурення ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про безпідставність таких тверджень з огляду на наступне.
Позиція сторони захисту щодо провокації вчинення кримінального правопорушення спростовується показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання. Він пояснив, що саме ОСОБА_5 був ініціатором написання від його імені заяви про порушення ФОП ОСОБА_6 вимог трудового законодавства. Крім того ОСОБА_5 було обумовлено, що винагорода ОСОБА_7 за написання заяви щодо ФОП ОСОБА_6 буде залежати від того, як вони з підприємцем домовляться, пообіцявши заплатити десь 100 гривень. Тобто саме ОСОБА_5 створювались «законні» передумови для проведення перевірки ФОП ОСОБА_20 щодо дотримання ним вимог трудового законодавства.
Підстав сумніватися в правдивості й достовірності показань свідка ОСОБА_7 у суду не має.
Також твердження сторони захисту про провокацію вчинення кримінального правопорушення через те, що саме ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 та був ініціатором зустрічі, яка відбувалась 18.04.2019 року повністю спростовуються встановленими під час судового засідання обставинами. Саме ОСОБА_5 залишив працівниці магазину ОСОБА_6 - ОСОБА_10 свій номер мобільного телефону та попросив передати, щоб ОСОБА_6 з ним зв`язався.
Крім того саме ОСОБА_5 погодився провести дві зустрічі з ОСОБА_6 не на своєму робочому місці, а в іншому місці.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність провокації у цьому кримінальному провадженні з огляду на таке:

1) у матеріалах провадження відсутні докази наявності у ОСОБА_6 прихованих мотивів повідомлення про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та провокування його до вчинення цього злочину. Стороною захисту також не була представлена суду жодна альтернативна версія подій, що відбувались;

2) НСРД відносно обвинуваченого ОСОБА_5 здійснено обґрунтовано та із застосуванням належного судового контролю. Судом перевірено, що ухвали про дозвіл на проведення НСРД постановленні із дотриманням вимог КПК України;

3) зміст та характер спілкування свідчать про пасивність ОСОБА_6 при прийняті ОСОБА_5 спочатку обіцянки, а далі і одержання неправомірної вигоди.

Також, сторона захисту вважає, що заявник ОСОБА_6 мав би бути притягнутий до кримінальної відповідальності чи звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченогост.369 КК України, за надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 .

Суд вважає, що поведінка заявника з приводу звернення до правоохоронних органів про вимагання у нього неправомірної вигоди відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Подальші дії заявника відбувались вже в межах досудового розслідування та контролю за вчиненням злочину, де зафіксовано факт одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США.

Обвинувачуваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заявили клопотання про визнання й іншої частини доказів по справі недопустимими.

Ознайомившись з доводами клопотання суд вважає, що вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, порушень вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, які б свідчили про недопустимість доказів, допущено не було.

Також з цього приводу необхідно зазначити наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Torija проти Іспанії» метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи.

Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання («Van de Hurk проти Нідерландів» §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені («Boldea проти Румунії» §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи («Морейра Феррейра проти Португалії (No 2)».

Згідно з роз`ясненнями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про хабарництво» вимаганням хабаря, визнається його вимагання службовою особою з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати хабаря з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів».

У постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року у справа № 5-124кс15 сформовано висновок, що вимагання хабара виключається, якщо хабародавець зацікавлений у незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, установлену процедуру вирішення того чи іншого питання, досягти задоволення своїх незаконних інтересів, одержати незаконні пільги, переваги тощо.

Під час розгляду цього кримінального провадження було встановлено, що дійсно ОСОБА_6 надаючи неправомірну вигоду ОСОБА_5 , переслідував мету не притягнення його до відповідальності та був переконаний, що ця мета буде досягнута завдяки можливостям посади, яку обіймав обвинувачений. Крім того саме ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 вирішити питання щодо його не притягнення до відповідальності. Такі показання були надані ОСОБА_6 в судовому засіданні. Під час дослідження доказів по справі не було встановлено факту вимагання ОСОБА_5 у ОСОБА_6 неправомірної вигоди.

Також під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження таке обвинувачення ОСОБА_5 як вчинення злочину службовою особою, яка займає відповідальне становище з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи інспектором відділу ГУ ДФС у Чернівецькій області не є суб`єктом, передбаченим вищезазначеною приміткою.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого та свідків, дослідивши письмові докази, надані стороною обвинувачення, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.3 ст. 368 КК України, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, в його діях відсутні такі кваліфікуючі ознаки як вчинення злочину службовою особою, яка займає відповідальне становище та отримання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а тому вони повинні бути виключенні з обвинувачення. ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду в розмірі 700 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 19.04.2019 року становило 18 786,39 грн. і це не становить значного розміру.

Враховуючи вищенаведене суд перекваліфіковує дії ОСОБА_5 з ст. 368 ч. 3 КК України на ст. 368 ч.1 КК України як одержання неправомірної вигоди, для себе чи третьої особи, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Не визнання обвинувачуваним ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину визнається судом як метод його захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене та спростовується вищенаведеними доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч.2 ст.50 ККУкраїни, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
З врахуванням обставин, встановлених у кримінальному провадженні, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкості вчиненого ним злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, покарання йому необхідно призначити у вигляді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому ст. 368 ч.1 КК України в редакції станом на день вчинення злочину - 19.04.2019р., як необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути судові витрати на користь держави, пов`язані з проведенням експертизи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 25500 ( двадцять п`ять тисяч п`ятсот ) грн. ( 1500 прожиткових мінімумів доходів громадян ) в дохід держави з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням правоохоронних та правозастосовних функцій строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді застави. Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час його тримання під вартою з 19 по 22 квітня 2019 р.

На підставі ст. 182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_27 суму 86445 (вісімдесят шість тисяч чотириста сорок п`ять) гривень, внесену в якості застави згідно з квитанцією №0.0..1 від 22.04.2019 року на депозитний рахунок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ( територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області ).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1570,10 грн.

Речові докази по справі:

- диски з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- вилучені 19.02.2019 грошові кошти в сумі 700 доларів США (7 купюр номіналом по 100 доларів ( т.1, а.п. 81-86 ), які зберігаються в приміщенні слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, за адресою м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 28 - повернути ОСОБА_6 ;
- скасувати арешт на мобільний телефон ОСОБА_5 «Samsung S 9» з сім карткою ( т.1, а.п. 81-86 ), та кошти в сумі 796 грн. ( т.1, а.п. 87 ), які зберігаються в приміщенні слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, за адресою м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 28, та після сплати штрафу в сумі 25500 грн. і судових витрат в сумі 1570,10 грн. - повернути ОСОБА_5
- упакування від рукавичок, рукавички, контрольний зразок бинта, шматок бинта ( т.1, а.п. 81-86 ), які зберігаються в приміщенні слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, за адресою м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 28 знищити;
- службове посвідчення головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС в Чернівецькій області серії НВ №000672, видане на ім`я ОСОБА_5 ( т.1, а.п. 97 ) направити до ГУ ДФС у Чернівецькій області, ( м. Чернівці, вул. Героїв Майдану 200а ).
- інші речові докази по справі залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: