Справа № 473/4618/21
Номер провадження 1-в/473/348/2021
УХВАЛА
Іменем України

"24" грудня 2021 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
його захисник адвокат ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська ВК №72» клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
26.01.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.263, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
засуджений 20.01.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі, строк відбування покарання рахувати з 24.10.2019 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення, яке він в судовому засіданні підтримав. Зазначив, що не працює, оскільки немає паспорту, проте бажає виправитися та це можливо в тому разі, коли його звільнять умовно-достроково та він буде спілкуватися з родиною.
Його захисник адвокат ОСОБА_6 теж підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 , вказавши, що формально ОСОБА_7 відбув строк покарання, який дає йому право просити застосування умовно-дострокового звільнення. Захисник просив не враховувати два останні стягнення, застосовані стовно ОСОБА_5 за зберігання заборонених речей, так як, на думку захисника, мобільний телефон та зарядний пристрій потрапили до засудженого через неналежну роботу працівників колонії, які мають попереджати в силу своїх обов`язків обіг заборонених для використання засудженими предметів. Також захисник вказав, що в характеристиці є й дані, які позитивно характеризують ОСОБА_5 .
Прокурор та представник ДУ ВК №72 заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, за весь період відбування покарання має 4 стягнення, два останні є не погашеними та застосовані нещодавно за зберігання заборонених речей, заохочень ОСОБА_5 не має взагалі, що не доводить його виправлення в місцях позбавлення волі.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив, що ОСОБА_5 засуджений 20.01.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі, та зараз відбуває покарання в ВК №72. Раніше він теж був судимий.
Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 24.10.2019 року, закінчення строку відбуття покарання 24.10.2022 року.
В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.10.2019 року. Під час тримання у СІЗО №21 м.Одеса вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 24.01.2020 року відбував покарання у СІЗО №22 м.Ізмаїл. За період відбування покарання мав 1 стягнення. Заохочень не мав.
З 13.08.2020 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» та за весь період відбування покарання мав 1 стягнення, заохочень не має взагалі.
11.11.2019 року ОСОБА_5 розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України. Рішенням комісії було відмовлено, так як засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений ОСОБА_5 мав 1 стягнення, заохочень не мав.
ОСОБА_5 у майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє, участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, отримує посилки та передачі. Зі слів засудженого у скоєному злочині розкаюється.
Відповідно до довідки від 20.12.21 року засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має взагалі. Окрім того, до суду було надано копії двох постанов від 21.12.2021 року про застосування стовно ОСОБА_5 двох стягнень за зберігання заборонених речей.
Вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує що згідно із ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися не лише на наявності умов, визначених ст.81 КК України в частині строків, які має відбути засуджений для застосування такої пільги, а й на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та свідчать не тільки про відбуття відповідного строку покарання, який дає підстави для умовно-дострокового звільнення від його відбування, а й вказують саме на виправлення засудженого.
Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 в майстерні установі не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт матеріали особової справи засудженого не містять. Протягом всього періоду відбуття покарання ОСОБА_5 жодного разу не заохочувався, мав 4 стягнення, 3 з яких за зберігання заборонених речей, два з яких не погашені. Участі в програмах виховного впливу та соціально-корисному житті відділення засуджений не приймає.
Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування ним покарання не свідчать про доведення його виправлення та про наявність визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення, тому клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ст.539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1