Справа № 520/2045/19
Провадження № 1-кп/947/495/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004807 від 20.12.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочок Тростянецького району, Вінницької області, українця,громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-07.05.2018 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом строком на 2 роки;
-20.09.2019 року на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси іспитовий строк скасовано, замінено на два роки обмеження волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 17.12.2018 року близько 00:30 години, перебуваючи біля приміщення супермаркету «Точка», розташованого за адресою: м. Одеса, Адміральський проспект, 31, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений та таємне викрадення чужого майна, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, із правого кармани куртки останнього, таємно викрав гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходились грошові кошти у сумі 700 гривень та банківська карта АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , а також мобільний телефон марки «Xiaomi Mi Max 2», чорного кольору, вартістю 4140 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 за допомогою викраденого у ОСОБА_6 телефону марки «Xiaomi Mi Max 2», змінив пін код викраденої банківської картки та в подальшому, 17.12.2018 року в період часу з 02:28 до 05:40 таємно викрав з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 17 400 гривень, шляхом зняття їх з банкоматів, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 22 240 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, обґрунтування викладені в письмовому клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.1 ст. 185 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання заявлене захисником ОСОБА_4 та просив його задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних роботі на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Так, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 наявні обвинувальні акти щодо притягнення його до кримінальної відповідальності, які перебувають на розгляді в суді.
Суд розглядаючи заявлене клопотання захисника ОСОБА_8 щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.
Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.
Тобто, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Так, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своєї постанові від 06.12.2021 року у справі № 521/8873/18 щодо належного застосування положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, зазначила наступне.
Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках передбачених КК України та у порядку встановленому КПК України.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК України).
Виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, та правову позицію Верховного Суду, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, судом встановлено, що злочин передбачений ч.1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 вчинено 17.12.2018 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, минуло три роки, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Перевіривши законність заявленого клопотання захисником ОСОБА_8 підтриманого обвинуваченим ОСОБА_5 з огляду на те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є нетяжким злочином, та з моменту вчинення якого минуло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_9 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0004807 від 20.12.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України - закриттю.
Керуючись ст.ст.284,286,288,314,369-372,395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за №0004807 від 20.12.2018 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004807 від 20.12.2018 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий ОСОБА_1