Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/598/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді- ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта базова середня, одруженого, не працюючого, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимого:
- 24.10.2019 року Компаніївським районним судом за ч. 1 ст. 289 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2019 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 514 ( п`ятсот чотирнадцять) грн. 83 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за наступних обставин.

27.01.2021 року о 21.17 год., ОСОБА_7 , зайшов до магазину ТОВ "Вересень плюс" Файномаркет № 168, що розташований за адресою: вул. Миколи Вороного, 82 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, де у нього виник раптовий умисел на вчинення крадіжки алкогольного напою із вказаного магазину.

О 21.18 год. 27.01.2021 року, перебуваючи у вказаному магазині, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, впевнившись в таємності своїх дій, з торгової полиці, на якій наявні пляшки зі спиртними напоями, взяв до рук пляшку віскі The Pogues Irish Whicky 0.7 л. 40 %, вартістю 638 грн. 09 коп., та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, сховав її до рукава куртки, після чого о 21.19 год. покинув приміщення магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд, як своїм власним.

Своїми навмисними та протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ "Вересень плюс" в особі представника потерпілого ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 638 грн. 09 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути матеріали кримінального провадження, оскільки на його думку суд першої інстанції не надав належної оцінки його показам. Так, він свою вину визнавав, однак фактично на мав умислу вчиняти крадіжку. Також, суд не взяв до уваги те, що потерпілий жоних претензій до нього не має. Також, поза увагою суду залишилося те, що на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей та дружина, а він є єдиним годувальником в сім`ї.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з апеляційної скарги обвинуваченого, останній заперечує наявність в його діях умислу на вчинення крадіжки, проте такі доводи колегія суддів не приймає до уваги виходячи з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто, обов`язковими умовами застосування скороченого порядку дослідження доказів є правильне розуміння учасниками судового провадження змісту певних фактичних обставин, добровільність їх позиції щодо відсутності необхідності дослідження цих обставин, а також роз`яснення судом учасникам судового провадження процесуальних наслідків такого порядку дослідження доказів - відповідне обмеження права на апеляційне оскарження.

Вказаних у ч. 3 ст. 349 КПК обов`язкових умов щодо скороченого порядку дослідження доказів при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався у точній відповідності до вказаної норми закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження (журналу та звукозапису судового засідання) убачається, що в суді ОСОБА_7 визнав вину у вчиненному інкримінованому злочині та не заперечував проти обставин, викладених в обвинувальному акті. Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Поряд з цим, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК. Також, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`ясненив останньому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, суд першої інстанції, уживши всіх необхідних заходів для того, щоб переконатися в правильності розуміння учасниками судового розгляду тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та правомірно визнавши недоцільним дослідження доказів у повному обсязі, здійснив допит обвинуваченого, дослідив письмові докази, та обґрунтовано їх поклав як докази в мотиви ухваленого вироку.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. А тому, за вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, має спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи, одружений, не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд першої інстанції обгрунтовано визнав, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Врахувавши наведені вище обставини, районний суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкцій статті обвинувачення.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до роз`яснень п.10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7, ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з вказаних вимог закону, а також зі змісту частини 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це, як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, є правильним рішення суду першої інстанції про призначення остаточного покарання ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, та до покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2019 року.

З урахуванням наведеного, призначене районним судом покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і відповідає меті покарання визначеної у ст. 50 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з оскаржуваного вироку убачається, що вказана обставина була врахована районним судом. Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність іспитового строку за попереднім вироком та наявність малолітніх дітей на утриманні не стали стримуючим фактором від вчинення ОСОБА_7 нового злочину.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, належним чином враховані судом першої інстанції, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вирок є законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання, та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4