Справа №293/2309/21
Провадження №1-кп/293/295/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (службове посвідчення № 062739 від 12.04.2021)

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Черняхівського районного суду Житомирської області в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене 04.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вовчинець, Козятинського району Вінницької області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, одружена, має утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 125 КК України

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

30.09.2021, близько 14 години 00 хвилини ОСОБА_4 , перебувала поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у неї на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в цей день, час та місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наблизилась до ОСОБА_5 , та раптово нанесла їй кулаками рук декілька послідовних ударів в область голови та обличчя, чим спричинила ОСОБА_5 , тілесне ушкодження у виді синця на обличчі, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила протиправне суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Пояснила, що 30.09.2021, близько 14 години 00 хвилини, перебуваючи поряд з будинком № 1, по вулиці Перемоги у с. Зороків Житомирського району, у неї виник конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого вона нанесла кулаком руки декілька ударів в область голови та обличчя.

Пояснила, що вказазні події відбувались у присутності малолітніх дітей. Просила суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні надала пояснення про те що, 30.09.2021, близько 14 години 00 хвилини, перебуваючи біля будинку № 1, по вулиці Перемоги у с. Зороків Житомирського району, обвинувачена ОСОБА_4 нанесла їй декілька ударів в область голови та обличчя, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у виді синця на обличчі.

У питанні щодо прийняття рішення і призначення покарання обвинуваченій погодилась із думкою прокурора та не заперечує проти покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що обвинувачена прокурор та потерпіла не оспорюють фактичних обставин справи, суд, встановивши правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їхніх позицій, заслухавши думку учасників кримінального провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченої потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої належними, допустимими та достовірними.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченій покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, наслідки його вчинення для потерпілої, зокрема характер та обсяг спричинених тілесних ушкоджень, із урахуванням особи обвинуваченої, а також наявності обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 їй слід призначити за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Суд вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні даних про обвинувачену відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлено.

Підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком чинності відсутні.

IV. Рішення щодо речових доказів
Речові докази у даному кримінальному проваджені відсутні.

V Процесуальні витрати
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

2. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

3. Речові докази по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_6 Лось