ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/775/22 Справа № 185/6057/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000246 стосовно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кізел Пермської області Російської Федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 12.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2021 року, за правилами складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.
За обставин детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнана винуватою за те, що, будучи засудженою 12.04.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин. Разом з тим обвинувачена у ході відпрацювання громадських робіт без поважних причин не з`явилася на відпрацювання 23, 24, 29, 30 червня 2021 року та 08, 09, 12, 14, 15, 22 липня 2021 року, чим допустила ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Станом на 26.07.2021 року обвинувачена ОСОБА_9 допустила 10 (десять) неявок на громадські роботи за червень-липень 2021 року без поважних причин, відпрацювавши 40 години громадських робіт з 200 призначених, не відпрацювавши 160 годин громадських робіт.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України, зазначив «шляхом часткового складання призначеного покарання», тим самим фактично застосував положення ст. 70, а не 71 КК України, оскільки за правилами ст. 71 КК України покарання приєднується, а не складається.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника обласної прокуратури та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, вирок суду в частині призначеного покарання змінити.
Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомленні належним чином, обвинувачений не звертався із заявою/клопотанням про його доставку, участь якого відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України не є обов`язковою, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду, правова кваліфікація його дій та вид і розмір призначеного покарання в апеляційній скарзі не оскаржуються, у зв`язку з чим апеляційним судом не переглядаються.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК України).
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх такими, що ґрунтуються на положеннях закону.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2021 року, за правилами складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
В той же час, за правилами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постановах, зокрема по справі 192/515/18 від 23.07.2019 року Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, зазначив наступне. Пославшись у вироку на ч. 4 ст. 70 КК, суд замість застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим або принципу повного чи часткового складання призначених покарань, визначив особі остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за вироком від 4 квітня 2018 року, чим фактично застосував положення ст. 71 КК, що в даному випадку не підлягали застосуванню.
Вказане залишилось без уваги суду апеляційної інстанції, який всупереч приписам ст. 419 KK відповідним доводам апеляційної скарги прокурора належної оцінки не дав та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду у цій частині без зміни.
Разом із тим, зазначені порушення не є підставою для скасування судових рішень щодо особи, натомість можуть бути усунуті шляхом зміни вироку та ухвали в порядку ч. 2 ст. 433 КПК, оскільки це не погіршує становища засудженого.
Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання не врахував належним чином вищевикладені положення закону та ухвали рішення не у повній відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга першого заступника обласної прокуратури задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України, змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням ст. 72 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2021 року, та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4