Справа № 204/1818/22
Провадження № 1-кс/204/430/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Томаківського району Дніпропетровської області, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 255-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 255-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що згідно з положеннями статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою» від 04.06.2020 № 671-ІХ внесено зміни в тому числі до Кримінального кодексу України з метою виключення впливу суб`єктів злочинної ієрархії на криміногенні, економічні та політичні процеси в державі; припинення злочинної діяльності спільнот та їх учасників; ліквідування ієрархії злочинного світу та його традицій. Однак, ОСОБА_7 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_8 »), ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про запровадження в Україні кримінальної відповідальності за вплив суб`єктів злочинної ієрархії на суспільні відносини, в тому числі криміногенні, набув статусу суб`єкта підвищеного злочинного впливу та у подальшому поширив вказаний злочинний вплив за наступних обставин. Протягом 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, протиставляючи себе нормам законності та бажаючи продовжувати свою діяльність в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, невстановлена в ході досудового слідства особа, яка у кримінальному світі є суб`єктом підвищеного злочинного впливу,надала ОСОБА_7 статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу на території Нікопольського, Томаківського районів Дніпропетровської області. Одночасно з цим, отримавши статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу, ОСОБА_7 зобов`язувався дотримуватися чітко визначених правил особистісної поведінки щодо взаємовідносин з іншими категоріями криміногенного світу та поширення свого злочинного впливу, серед яких: повне неприйняття зовнішніх загальноприйнятих норм і правил поведінки; підтримка в місцях позбавлення волі засуджених (арештованих) у вигляді «гріву», тобто забезпечення осіб які відбувають покарання пов`язане з позбавленням волі у відповідних виправних установах, певними матеріальними благами,а саме: продукти харчування, предмети побуту, грошові кошти, мобільні телефони, сім-картки, алкогольні напої та інше; контроль та розподіл «Воровським общаком» тобто грошові кошти отримані злочинним шляхом, які зберігаються суб`єктом підвищеного злочинного впливу, з метою забезпечення, існування та функціонування усіх ланок криміногенного суспільства на території певних адміністративних територіальних одиниць; поширення злочинного впливу на території Томаківського, Нікопольського районів Дніпропетровської області, шляхом надання особам статусу суб`єкта підвищеного злочинного впливу, так званих «смотрящих або старшого за районом», тобто надання особам повноваження вирішення за грошову винагороду спірних питань та конфліктних ситуацій які виникають між громадянами на підконтрольній даному суб`єкту злочинного впливу території (виступають в ролі третейського судді); підшукування підприємців (фермерів) та інших осіб, яких обкладають щомісячною даниною, яка в подальшому розподіляється на особисте збагачення, «воровський общак» та забезпечення «гріву» осіб, що перебувають в місцях позбавлення волі. Так, ОСОБА_7 займаючи статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу «смотрящим»,отримав змогу контролювати надходження, витрати та розподіл грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, призначених для забезпечення існування та функціонування усіх ланок криміногенного суспільства на території певних адміністративних територіальних одиниць, а саме: Томаківського, Нікопольського районів Дніпропетровської області. Поряд з цим, ОСОБА_7 , перебуваючи в статусі підвищеного злочинного впливу, користуючись авторитетом, яким автоматично наділявся носій вказаного статусу «смотрящий» тобто особа яка поширює злочинний вплив у статусі суб`єкта підвищеного впливу, взяв на себе наступні функції: встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу через довірених осіб в тому числі і в місцях позбавлення волі, так як враховуючи особистісні якості та можливості спонукає, сприяє та координує злочинну діяльність; контроль та розподіл матеріальних благ серед назначених ним «смотрящих районів»; відкриття банківських рахунків за допомогою яких надходили та розподілялись грошові кошти здобуті злочинним шляхом між співучасниками злочину; призначення на позиції в кримінальній ієрархії довірених та близьких до нього людей так званих «смотрящих» та «старших», які відповідали за дотримання представниками криміналітету загальноприйнятих правил поведінки (так званих «понять»), контроль за своєчасним надходженням коштів та матеріальних благ до «воровського общака», облік зазначених матеріальних благ та розподіл їх за вказівкою ОСОБА_7 ; вирішення конфліктів та спірних ситуацій, за зверненням осіб до «смотрящих районів» або інших довірених осіб. Таким чином, ОСОБА_7 перебуваючи у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу,на початку січня 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах та місці, з корисливих спонукань, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вирішив створити організовану злочинну групу з числа знайомих та близьких родичів, для спільного неодноразового вчинення злочинів, які характеризувалась наявністю організатора злочинної групи, розробленого єдиного плану вчинення кожного злочину, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, із залученням на епізодичні злочини інших осіб, спрямованих на досягнення цього плану та розподілом між учасниками групи грошових коштів здобутих злочинним шляхом. Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що для скоєння зазначених злочинів йому необхідні співучасники, кожен з яких буде виконувати обумовлені функції, спрямовані на досягнення злочинного плану, прийняв рішення створити організовану групу з кола своїх знайомих та близьких родичів, об`єднати їх протиправні дії, детально розподілити між ними злочинні обов`язки, визначити способи виконання злочинного плану, відомого всім учасникам організованої групи, і таким чином створити стійке об`єднання для скоєння вказаних злочинів, забезпечивши взаємозв`язок між діями всіх учасників організованої групи. Реалізуючи свої злочині наміри, ОСОБА_7 з метою підготовки до вчинення злочинів та досягнення свого злочинного умислу розробив план злочинної діяльності, який передбачав наступне: пошук і схиляння до заняття спільною злочинною діяльністю постійних співучасників організованої групи; розподілення функцій між усіма учасниками організованої групи; консультування всіх учасників організованої групи з приводу їх дій під час вчинення злочину; використання для вчинення злочинної діяльності та координації своїх дій автотранспорт для їзди до місць скоєння злочинів, перевезення знарядь скоєння злочинів; користування мобільними телефонами для підтримання зв`язку між собою; розробка алгоритму злочинних дій, які полягали в наступному: а) встановлення осіб з матеріальним достатком, для подальшого заволодіння їх грошовими коштами; б) вирішення конфліктів та спірних ситуацій, за зверненням осіб до «смотрящих районів» або інших довірених осіб; в) розподіл коштів між учасниками організованої групи в залежності від виконуваної ним ролі та функцій кожного; г) підтримка в місцях позбавлення волі засуджених (арештованих) у вигляді «гріву»; д) встановлення централізованого підпорядкування учасників злочину, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу ролей. Розробивши план злочинної діяльності ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на створення організованої групи, приблизно на початку січня 2020 року, більш точної дати в ході досудового слідства не встановлено, діючи згідно розробленого ним плану та усвідомлюючи, що здійснити свій злочинний умисел буде можливо без довіреної особи, а саме його дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яку поклав наступні функції: контроль та розподіл матеріальних благ отриманих злочинним шляхом, серед назначених ОСОБА_7 «смотрящих районів»; відкриття та контроль банківських рахунків за допомогою яких надходили та розподілялись грошові кошти здобуті злочинним шляхом між співучасниками злочину; отримання грошових коштів здобутих злочинним шляхом від «смотрящих районів», які в подальшому розподіляються між співучасниками організованої групи, на «воровський общак», забезпечення «гріву»; контролювання вчасного надходження «гріву» особам, які перебувають в місцях позбавлення волі; ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на встановлення та поширення злочинного впливу, шляхом створення злочинної організації, перебуваючи у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, підібрав з числа йому довірених осіб, які протиставляючи себе нормам законності та бажаючи продовжувати свою діяльність в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, у період часу з січня 2020 року,більш точної дати в ході досудового слідства не встановлено,до моменту затримання працівниками поліції, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, залучив для поширення злочинного впливу наступних осіб яким надав наступні функції: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_11 »),який здійснює поширення злочинного впливу, а саме: підшукує підприємців (фермерів), осіб з кримінального світу, яких можливо обкласти даниною, яка в подальшому розподіляються між співучасниками організованої групи, на «воровський общак», забезпечення «гріву»; контролювання вчасного надходження «гріву» особам, які перебувають в місцях позбавлення волі; виступав силовою підтримкою у вирішенні конфліктних ситуацій; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який здійснює поширення злочинного впливу, а саме: підшукує підприємців (фермерів), осіб з кримінального світу, яких можливо обкласти даниною, яка в подальшому розподіляються між співучасниками організованої групи, на «воровський общак», забезпечення «гріву»; контролювання вчасного надходження «гріву» особам,які перебувають в місцях позбавлення волі;виступав силовою підтримкою у вирішенні конфліктних ситуацій; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який здійснює поширення злочинного впливу в статусі «смотрящого» за Томаківським районом, Дніпропетровської області,а саме: підшукує підприємців (фермерів), осіб з кримінального світу, яких можливо обкласти даниною, яка в подальшому розподіляються між співучасниками організованої групи, на «воровський общак», забезпечення «гріву»; контролювання вчасного надходження «гріву» особам,які перебувають в місцях позбавлення волі; виступав силовою підтримкою у вирішенні конфліктних ситуацій; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 »),який організовує «грів» осіб,що перебувають в Державній установі «Софіївської виправної колонії №45», та контролює довірених осіб які відбувають покарання у зазначеній установі; приймає участь у злочинних зібраннях (сходках)осіб, які здійснюють злочинний вплив,для координації злочинної діяльності на території ДУ «Софіївська виправна колонія №45»; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_16 »), який здійснює поширення злочинного впливу в статусі «смотрящого» за виправними установами розташованими на території Дніпропетровської області; приймає участь у злочинних зібраннях (сходках) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності на території ДУ «Софіївська виправна колонії №45»; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який здійснює поширення злочинного впливу в статусі «смотрящого» за Марганецьким районом Дніпропетровської області, а саме: підшукує підприємців (фермерів), осіб з кримінального світу, яких можливо обкласти даниною, яка в подальшому розподіляються між співучасниками організованої групи, на «воровський общак», забезпечення «гріву»; контролювання вчасного надходження «гріву» особам,які перебувають в місцях позбавлення волі;виступав силовою підтримкою у вирішенні конфліктних ситуацій. Таким чином, вищевказані особи, яким ОСОБА_7 запропонував бути співучасниками у скоєні вищезазначених злочинів, на що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , переслідуючи корисливий мотив, особистого збагачення злочинним шляхом, дали свою згоду на вхід в склад організованої групи і спільні скоєння злочинів. Члени організованої групи, усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною складовою частиною всього об`єму злочинних дій організованої групи, при вчинені злочинів в процесі їх скоєння члени організованої групи, з урахуванням психологічних якостей та фізичних можливостей кожного з них, виконували конкретні ролі, направлені на досягнення загальних для всіх членів організованої групи мети. Таким чином, ОСОБА_7 маючи відповідний злочинний статус, будучи так званим «смотрящим» Томаківського та Нікопольського районів Дніпропетровської області, тобто особа яка поширює злочинний вплив у статусі суб`єкта підвищеного впливу, у січні 2020 року, більш точної дати не встановлено, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, створив організовану групу, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та керував такою організацією у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , які маючи реальний вплив на криміногенну обстановку в регіоні, визнали протиправну діяльність, як основне джерело свого матеріального збагачення, та вчинили наступні злочинні дії, за участю вищевказаних осіб. Не пізніше листопада 2020 року більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , маючи конфлікт з невстановленими в ході досудового слідства особами, який склався у зв`язку з продажем транспортного засобу із зміненими вузлами агрегату кузова, та в результаті чого останні почали вимагати у ОСОБА_18 грошові кошти у розмірі 7000 доларів США. В свою чергу ОСОБА_18 звернувся до ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який відбуває покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3, 4 ст. 185 КК України, у Державній установі «Вільнянська виправна колонія №20» Запорізької області, достовірно знаючи, що останній має злочинні зв`язки з особами,які поширюють злочинний вплив на території Дніпропетровської області, з метою вирішення вказаної конфліктної ситуації, тобто за застосуванням злочинного впливу. Далі, ОСОБА_19 діючи умисно, з корисливих цілей, відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі у вищевказаній виправній установі, маючи зв`язки у кримінальному світі,розуміючи протиправність своїх діянь, звернувся до раніше знайомого ОСОБА_5 , який має позицію в кримінальній ієрархії надану ОСОБА_7 з застосуванням злочинного впливу, з пропозицією вирішення конфлікту між ОСОБА_18 та невстановленими в ході досудового слідства особами за грошову винагороду. ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочинів у складі організованої групи, розуміючи протиправність своїх діянь, погодився, на вирішення конфлікту, за що мав отримати грошову винагороду, яка розподіляється між учасниками організованої групи та частина яких виділяється на «воровський общак» яким завідує ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_5 будучи «смотрящим» Томаківського району Дніпропетровської області, тобто особа яка поширює злочинний вплив на території зазначеного району, повідомив ОСОБА_7 як особі яка займає статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу, та до обов`язків якого входить вирішувати конфліктні ситуації в кримінальному середовищі, про конфлікт між ОСОБА_18 та невстановленими в ході досудового слідства особами, що виник на підставі продажу транспортного засобу зі зміненими агрегатними вузлами кузова, та за що останні вимагають у ОСОБА_18 повернути грошові кошти у сумі 7000 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи, розуміючи протиправність своїх діянь, користуючись авторитетом серед осіб злочинного контингенту, використовуючи свій статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу, погодився вирішити конфліктну ситуацію. Так, ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового слідства час, однак не пізніше листопада 2020 року, виконуючи роль як організатора злочинів зустрівся з невстановленими в ході досудового слідства особами на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, більш точного місця зустрічі не встановлено, де вирішив вищевказану конфліктну ситуацію, на користь ОСОБА_18 , за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Таким чином, ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів у складі організованої групи, розподілив грошові кошти на власний розсуд, а саме: частину грошових коштів надав співучаснику злочинної групи ОСОБА_5 , 200 доларів США перерахував на банківський рахунок ОСОБА_19 за звернення до останніх за застосуванням злочинно впливу та залишок грошових коштів залишив забрав собі для забезпечення та поповнення злочинних активів «воровського общака» яким завідував спільно зі співучасником організованої групи ОСОБА_9 . Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України, а саме: умисному поширені в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статі 255 КК України, вчинені, у складі організованої групи. Крім того у невстановлений слідством час та місці, у Томаківському районі, Дніпропетровської області,у громадянина ОСОБА_20 виник конфлікт комерційного характеру з громадянином ОСОБА_21 , щодо невиконання останнім послуг по оформленню земельної ділянки, за які ОСОБА_20 було передано ОСОБА_21 грошові кошти у сумі 2000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_21 своїх зобов`язань за вказаною домовленістю не виконав та повернув ОСОБА_20 грошові кошти лише у сумі 200 доларів США. У подальшому,11.09.2020 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_20 , бажаючи змусити ОСОБА_21 повернути борг у сумі 1800 доларів США та продемонструвати свої зв`язки у злочинному світі, звернувся до «наглядача» за Томаківським районом Дніпропетровської області ОСОБА_5 , статус якого у злочинному світі позиціонується як особа підвищеного злочинного впливу, яка поширює його у суспільстві на певній території, у т.ч. на інших осіб, які здійснюють злочинний вплив, для вирішення різних конфліктних ситуацій, для застосування його відносно ОСОБА_21 та примусити останнього повернути борг. За допомогу у вирішенні вказаного конфлікту ОСОБА_20 пообіцяв ОСОБА_5 віддати частину грошових коштів із поверненого боргу. У свою чергу, ОСОБА_5 , використовуючи свій підвищений злочинний вплив у суспільстві, 11.09.2020 о 10:38 год. з метою вирішення вищевказаного питання звернувся до ОСОБА_22 , який користується авторитетом у злочинному середовищі в м. Запоріжжі щодо необхідності застосування злочинного впливу відносно ОСОБА_21 з метою примушення останнього повернути ОСОБА_20 грошові кошти у сумі 1800 доларів США, з яких ОСОБА_22 отримає частину грошей у сумі 450 доларів США, на що останній погодився. Далі, ОСОБА_22 , у період з 11-14 вересня 2020 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, користуючись своїм статусом у злочинній спільноті м. Запоріжжя та своїм злочинним впливом у суспільстві, залучив до розповсюдження злочинного впливу невстановлену на даний час в ході досудового розслідування особу, що безпосередньо знайома із ОСОБА_21 , яку направив для застосування злочинного впливу відносно останнього, з метою повернення грошових коштів ОСОБА_20 . В подальшому, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у період з 11 по 14 вересня 2020 року, невстановлена на даний час в ході досудового розслідування особа, яку ОСОБА_22 залучив з метою застосування злочинного впливу відносно ОСОБА_21 за для повернення грошових коштів ОСОБА_20 у сумі 1800 доларів США, із застосуванням психологічного тиску, діючи від іменні ОСОБА_22 та поширюючи злочинний вплив останнього, змусила ОСОБА_21 віддати грошові кошти у сумі 1800 доларів США. Вказаними діями ОСОБА_22 який користується авторитетом у злочинному середовищі в м Запоріжжі, із залученням невстановленої на даний час особи, поширив свій злочинний вплив у суспільстві за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статі 255 КК України. Далі, ОСОБА_5 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 при невстановлених у ході досудового слідства обставинах, розподілили між собою отримані грошові кошти наступним чином: 900 доларів США були повернуті ОСОБА_20 та по 450 доларів США за поширення злочинного впливу на ОСОБА_21 отримали ОСОБА_22 та ОСОБА_5 , якими розпорядилися в подальшому на власний розсуд. Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч. 1 ст. 255-1 КК України, а саме: умисному поширені в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статі 255 КК України. За сукупністю скоєного умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України. У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю с. Володимирівка, Томаківського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 років радянської України, місце мешкання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. 01.04.2021 слідчими слідчого управління в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 2551 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із строком застосування до 30.05.2021. Слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід - тримання під вартою із строком застосування до 31.03.2022. 07.10.2021 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами: протоколом про результати проведення НСРД відносно ОСОБА_5 від 15.12.2020 №53/113-5775; іншими матеріалами кримінального провадження які в сукупності з іншими підтверджують, вищевикладені факти. Строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні закінчується 31.03.2022. Відповідно до вимог ст.ст. 283, 290 КПК України 14.03.2022 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене, у зв`язку з чим було відкрито матеріали досудового розслідування та стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Відповідно до положень ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строк досудового розслідування. Тобто фактично залишилося 17 днів строку досудового розслідування. По кримінальному провадженню після завершення досудового розслідування, окрім як виконати вимоги ст. 290 КПК України також необхідно скласти та вручити стороні захисту обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також направити фактично обвинувальний акт до суду, який територіально знаходиться за межами м. Дніпра, а суду, в свою чергу призначити та провести підготовче судове засідання. Враховуючи необхідність стороні захисту на ознайомлення з основними процесуальними та слідчими діями, матеріалами проведення НСРД, враховуючи процесуальні вимоги щодо складання, направлення до суду обвинувального акту та призначення судом підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_5 на 17 днів, тобто до 17.04.2022. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які істотно вплинуть на розгляд справи. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N 14310/88 від 28.10.1994 та інші, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування підозрюваного під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, правова позиція, яка викладена у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України» зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину може первісно виправдовувати його тримання під вартою для необхідності забезпечення належного досудового розслідування кримінального провадження (зокрема, для отримання показань свідків). Також у зазначеному рішенні зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що вказаний вище ризик обґрунтовано існує. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Метою ж обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання», справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007. У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні(продовженні) запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, вік та стан здоров`я останнього не перешкоджають триманню під вартою, також, підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованих йому злочинах, має соціальні зв`язки з іншими особами на території Дніпропетровської області та території України, тому може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваного ОСОБА_5 , який злочин проти громадської безпеки, скоїв на території Дніпропетровської області. У скоєнні інкримінованого йому злочину підозрюваний винним себе не визнає, не розкаюється, що на теперішній час унеможливлює встановлення всіх співучасників злочинів, вчиненого кримінального правопорушення. 3) Незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів якими обґрунтовується клопотання, йому відомі анкетні данні, та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; Крім того, ОСОБА_5 міг накопичити фінансові ресурси та інші цінності, з використанням яких він може чинити протиправний вплив на свідків, інших підозрюваних та учасників провадження, а також безперешкодно виїхати за межі України. 5) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний схильний до їх вчинення, що підтверджується тривалим періодом вчинення злочину у якому він підозрюється, що підтверджується репутацією самого підозрюваного ОСОБА_5 , який вчинив злочин проти громадської безпеки, що надає органам досудового розслідування підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 існує виключно за рахунок грошових коштів, отриманих в наслідок скоєних злочинів. Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не перешкоджають триманню останнього під вартою. Також слід враховувати, що підозрюваному ОСОБА_5 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого, умисного злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з конфіскацією майна. Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Беручи до уваги викладене, доцільно застосувати (продовжити) відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного з підстав викладених у клопотанні, зазначивши, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підозра не обґрунтована, наявність ризиків не доведена. Досудове розслідування вже завершено, а тому підстав для продовження строку тримання під вартою немає.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вказуючи на недоведеність ризиків. На даний час строк досудового розслідування вже майже закінчився, підстав для продовження строку тримання під вартою до 17 квітня 2022 року не має.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Вищезазначене кримінальне правопорушення було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000537.

1 квітня 2021 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 травня 2021 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 до 1 жовтня 2021 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 жовтня 2021 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 продовжено до 31 березня 2022 року.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Однак, у судовому засіданні встановлено наявність лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується посилань захисника на той факт, що строк досудового розслідування закінчується 31 березня 2022 року, а строк запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 197 КПК України, може бути продовжений лише в межах строку досудового розслідування, то слід зазначити наступне.
Чинними нормами КПК України не визначено окремих правил, які б врегульовували особливості продовження застосування до особи запобіжного заходу під час виконання вимог статті 290 КПК України, тобто в період між завершенням та закінченням досудового розслідування. Тому, зазначене питання вирішується з урахуванням загальних положень, які визначають порядок застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У поєднанні норми ч. 4 ст. 196 та ч. 3 ст. 197 КПК України, наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадження ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо обрання особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування.

За приписами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

При цьому, невключення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, у зазначені в ст. 219 КПК України, строку не свідчать про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

Отже, з наведеного вбачається, що строк, на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний запобіжний захід. Тому, ухвала про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст. 203 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або з клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора. Тобто, за змістом наведених в ч. 4 ст. 176 КПК України, положень, вибір запобіжних заходів, що обираються в кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування, та суддя, який розглядає справу під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами, чітко позначений моментом коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено та кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п. 28 Рішення ЄСПЛ у справі «Чанев проти України» від 09.10.2014 року, заява № 46193/133. Також, на користь вказаного висновку свідчить зміст п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, у відповідності до якого, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

І хоча крім понять «початок досудового розслідування» (п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 214 КПК України) закінчення досудового розслідування (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України) у КПК використовується поняття завершення досудового розслідування (ст. 290 КПК), але поняття закінчення і завершення досудового розслідування у розмінні п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК, не є тотожними, так як завершення досудового розслідування є проміжним етапом, що передує його закінченню. Й досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні вважається закінченим у випадку надання однієї з наведених подій: прийняття рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження; направлення до суду обвинувального акту; направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру; направленням до суду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення, й у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який у тому числі може приймати рішення щодо застосування та продовження застосування до осіб запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя має всі підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи наявність ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17 квітня 2022 року включно.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 255-1 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави до 17 квітня 2022 року включно.
Ухвалу направити до ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1