Справа № 444/2896/21
Провадження № 1-кп/444/316/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Жовква Львівської області, Україна

07 грудня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000355 від 29.06.2021

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не інваліда, не являється депутатом, нотаріусом чи адвокатом, неодруженого, непрацюючого, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 20 червня 2014 року, РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

Сторони кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 .

Інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 , 06 червня 2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись на території господарства по АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 , під час раптово виниклого конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, своєю правою рукою стиснутою в кулак, наніс декілька ударів потерпілому в ділянку обличчя, а саме в область лівої щоки, один удар в ділянку потилиці справа, один удар в ділянку верхньої губи зліва, один удар в ділянку лівого вуха з переходом на виличну ділянку, один удар в ділянку носа, внаслідок чого заподіяв останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синців на обличчі та садна на губі.

1.2. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
2.1. За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі частини 3 статті 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим і потерпілим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги частини 3 статті 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.2. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю. Пояснив, що 06 червня 2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, приїхавши після відвідування сауни з товаришем до дівчини ОСОБА_6 на територію господарства по АДРЕСА_2 , де вона проживає, дійсно наніс декілька ударів вітчиму дівчини - гр. ОСОБА_5 в обличчя, оскільки останній, не пускав їх до неї та не хотів покликати, а взяв до нього палку, виганяв з подвір`я і вдарив його по плехач, чим розізлив його. Він хотів забрати палку у нього і тоді почав бити потерпілого. Щиро кається та шкодує про вчинене, просить застосувати до нього покарання у вигляді штрафу.
2.3. Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 06 червня 2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин він сидів на лавці вдома на подвір`ї господарства по АДРЕСА_2 та розмовляв по телефону. В цей час до його подвір`я під`їхала машина, відкрилася хфіртка та зайшли двоє хлопців в трусах, серед яких був зокрема обвинувачений. Вони хотіли, щоб він покликав з хати ОСОБА_6 , однак він відмовився та сказав, щоб приходили завтра або щоб телефонували їй, оскільки була вже пізня година, після чого ОСОБА_3 наніс йому удари в обличчя. Хлопці перед подією були в сауні і хотіли ОСОБА_6 забрати з собою.
2.4. Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого про визнання вини та покази потерпілого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

2.5. Суд також приходить до висновку , що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

2.6. Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

2.7. Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1-3, 6, 7 ч. 1 ст. 91 КПК України.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

3.2. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.
4.1. Будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності судом не встановлені.

4.2. При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.3. Призначаючи покарання ОСОБА_3 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному кримінальному проступку, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у незаконних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

4.4. Судом встановлено, що ОСОБА_3 виховувався матір`ю, оскільки його батько та мати розлучені, батько фактично проживає окремо. Є особою молодого віку з середньою освітою. Не працює. Своєї сім`ї не створив, дітей не має. Вважається особою, яка не притягувалась до кримінальної відповідальності. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності під час судового розгляду судом не встановлено.

4.5. На думку суду, відсутність належної освіти і виховання і як наслідок відсутність духовних цінностей, у сукупності з небажанням займатись у вільний час особистим життям та/або соціальними чи культурно-оздоровчими програмами, привели обвинуваченого до скоєння вказаного правопорушення.

4.6. Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах встановлених санкцією статті, а саме у виді громадських робіт. Таке покарання буде відповідати як особистості обвинуваченого, так і обставинам правопорушення. Суспільно-корисні роботи очевидно позитивно вплинуть на обвинуваченого та його усвідомлення вчиненого.

4.7. Обмежень, які встановлені в частині 3 статті 56 КК України, для неможливості призначення покарання у вигляді громадських робіт, особа ОСОБА_3 не містить.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1. Враховуючи вид покарання та його порядок відбуття, запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

5.2. Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.1. Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

1.2. Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.3. Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.4. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.5. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1