Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.3 ст. 365-2 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яким є промислова база площею 155 кв.м по АДРЕСА_1 , а саме: господарська будівля № 1, А площею 12,6 кв.м, адміністративна будівля, Б площею 92,6 кв.м, господарська будівля,Бплощею 92,6 кв.м., господарська будівля №2, В площею 12,6 кв.м, господарська будівля № 3, Г площею 12,6 кв.м, господарська будівля № 4, Д площею 12 кв.м, господарська будівля № 5, Е площею 12,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися, користуватися, вчиняти проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності щодо вказаного нерухомого майна до постановлення кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000156 від 11.06.2020.
В обґрунтування клопотання зазначив, що як встановлено досудовим розслідуванням, рішенням Київської міської ради №458/515 від 21.12.2006 «Про передачу земельної ділянки відкритому акціонерному товариству «Мостобуд» для перенесення промислової бази «ВАЗ «Мостобуд» мостозагону №2, яка підпадає під забудову залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у місті Києві, її подальшої експлуатації та обслуговування на вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва», передано відкритому акціонерному товариству «Мостобуд» в довгострокову оренду на 50 років земельну ділянку кадастровий номер :90:116:0053 загальною площею 16,80 га по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва.
На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та ВАТ «Мостобуд» 30.07.2007 укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 232. Вказаний договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів від 02.08.2007 за № 79-6-00526.
Умовами договору (п. 13.1. та п. 13.2.) визначено, що орендар має право передати земельну ділянку або її частину у суборенду виключно за письмовою згодою орендодавця. Орендодавець надає свою згоду чи заперечення щодо передачі земельної ділянки або її частини у суборенду шляхом прийняття в установленому законодавством порядку відповідного рішення.
Однак 21.12.2015, в порушення умов договору, без згоди Київської міської ради про передачу земельної ділянки в суборенду, ПАТ «Мостобуд» та ПП «Промбудсервіс 2005» укладено між собою договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :90:116:0053 площею 16,7951 га по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва та на підставі вказаного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 21.12.2015 проведено державну реєстрацію права суборенди за ПП «Промбудсервіс 2005» на землю, яку оформлено записом від 21.12.2015 за № 12653889.
Також, встановлено, що земельна ділянка, передана ВАТ «Мостобуд» в довгострокову оренду на 50 років з цільовим призначення для перенесення промислової бази ВАТ «Мостобуд» мостозагону № 2, тривалий час орендарем не використовувалась за призначенням.
Так, під час проведення з 2017 по 2020 рік обстежень земельної ділянки спеціалістами Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) встановлено, що жодні роботи на ній не здійснюються, промислова база ВАТ «Мостобуд» не виявлена, земельна ділянка використовується для намиву та складування піску.
Також встановлено, що ПП «Промбудсервіс 2005», не маючи на це законних підстав, 03.01.2017 зареєстровано декларацію за реєстраційним № НОМЕР_1 про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, в Департаменті з питань державного архітектурної будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та прийнято в експлуатацію промислову базу по АДРЕСА_2 , загальною площею 155 кв.м, що розташована на земельній ділянці.
До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.02.2017 внесено відомості про право власності ПП «Промбудсервіс 2005» на майно - промислову базу площею 155 кв.м по АДРЕСА_1 , а саме: господарська будівля № 1, А площею 12,6 кв.м, адміністративна будівля, Б площею 92,6 кв.м, господарська будівля № 2, В площею 12.6 кв.м, господарська будівля № 3, Г площею 12.6 кв.м, господарська будівля № 4, Д площею 12 кв.м, господарська бідівля № 5, Е площею 12.6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.
В свою чергу, Київською міською радою, враховуючи систематичні невиконання ПАТ «Мостобуд» умов договору щодо сплати орендної плати за земельну ділянку, використання її не за цільовим призначенням та відсутність з її боку погодження передачі земельної ділянки в суборенду, прийнято рішення № 536/6587 від 20.12.2018 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки на вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва від 02.08.2007 № 79-6-00526 (зі змінами)».
З урахуванням прийнятого рішення, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.02.2019 внесено відомості про припинення права оренди ПАТ «Мостобуд» (рішення № 45453353) та 25.09.2019 внесено відомості про припинення права суборенди ПП «Промбудсервіс 2005».
Разом з тим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 17.03.2020 проведено державну реєстрацію права оренди за ТОВ «КПС-ГРУПП» на земельну ділянку (кадастровий номер :90:116:0053) площею 16,7951 га по вул. Промисловій у Голосіївському районі м. Києва, яка оформлена записом № 51666736 від 17.03.2020 про право оренди на землю.
Підставою для реєстрації права оренди за товариством визначено ухвалу суду пос справі №910/1285/19, договір оренди земельної ділянки № 232 від 30.07.2007, договір купівлі-продажу №480 від 19.03.2020, згідно з яким ТОВ «КПС-ГРУПП» придбало у ПП «Промбудсервіс 2005» промислову базу загальною площею 155 кв.м по вул. Промисловій, 11-Б в м. Києві, про що приватним нотаріусом ОСОБА_6 , здійснено державну реєстрацію права товариства, оформлену записом № 36014482 від 19.03.2020 про право власності на вказане майно.
Однак ТОВ «КПС-ГРУПП» не є стороною у справі №910/1285/19, а також не є стороною договору оренди земельної ділянки.
Проведеним 01.07.2020 оглядом земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці відсутня промислова база. Натомість встановлено, що на частині земельної ділянки розміщується занедбана залізобетонна конструкція невстановленого призначення та тимчасова споруда охорони. На іншій частині землі працює техніка та проводяться роботи з намиву (видобутку) піску.
Крім того, 05.05.2020 Господарський суд міста Києва у справі №910/2045/19, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Мостобуд» до Київської міської ради, визнав рішення Київської міської ради № 536/6587 від 20.12.2018 протиправним.
Вищевказана інформація підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, протоколом тимчасового доступу до речей і документів, протоколом огляду земельної ділянки.
Постановою прокурора вказану промислову базу визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.3 ст. 365-2 КК України.
Із урахуванням наведеного, під час досудового розслідування, з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний об`єкт нерухомості.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із наведених у ньому підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із урахуванням наведеного, з метою забезпечення арешту майна суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання за відсутності власника нерухомого майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що промислова база площею 155 кв.м по АДРЕСА_1 має важливе значення для встановлення фактів і обставин у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Водночас, до клопотання не надано будь-яких доказів в обґрунтування того, що вищевказаний об`єкт нерухомості є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є лише звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

Крім того, прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на наведене, враховуючи, що до клопотання прокурором надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.3 ст. 365-2 КК України, про арешт майна, яким є промислова база площею 155 кв.м по АДРЕСА_1 , а саме: господарська будівля № 1, А площею 12,6 кв.м, адміністративна будівля, Б площею 92,6 кв.м, господарська будівля, Б площею 92,6 кв.м., господарська будівля №2, В площею 12,6 кв.м, господарська будівля № 3, Г площею 12,6 кв.м, господарська будівля № 4, Д площею 12 кв.м, господарська будівля № 5, Е площею 12,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1