ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/350/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/90/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою суду було задоволено клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 26.01.2022р. про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Раніше застосований під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , до 00 год. 00 хв. 28 березня 2022 року. В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою або ж визначення суми застави у кримінальному провадженні - відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину який вчинений відносно малолітньої дитини, та у разі не продовження судом строків дії попередньо застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу із застосуванням обов`язків або визначення суми застави у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 може переховуватись від суду для уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні для зміни показань в суді чи їх відмови, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і що не виключено, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою змінити неповнолітньому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і заставу, із застосуванням ч.5 ст.194 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув клопотання захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору та почав підготовче судове засідання з розгляду клопотань щодо запобіжного заходу ОСОБА_7 . Зазначає, що місцевим судом залишено поза увагою і той факт, що клопотання прокурора було подано до суду 27 січня 2022 року, а копії вказаного клопотання були вручені учасникам процесу в судовому засіданні 28 січня 2022 року, що суперечить ч.1 ст.199 КПК України, а також п.20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, згідно якого, під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Вказує на те, що прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, його посилання у своєму клопотанні на ризики є безпідставними, не обґрунтованими та не підтвердженими ніякими доказами, носять узагальнюючий характер. Звертає увагу суду на те, що запобіжний захід, який був обраний ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування, не може автоматично продовжуватись після передачі матеріалів кримінальної справи до суду загальної юрисдикції. Вважає, що наявність обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів неповнолітньому ОСОБА_7 для запобігання ризикам, прокурором не доведена й доказами не підтверджена, а судом в оскаржуваній ухвалі не обґрунтована. Зазначає, що суд першої інстанції мав всі підстави для задоволення клопотання захисту про зміну неповнолітньому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і заставу, із застосуванням ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року захисник зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали суду оголошено та отримано 31 січня 2022 року, а тому просить поновити строк апеляційного оскарження, який пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченого, його законного представника, та доводи його захисників, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і заставу, із застосуванням ч.5 ст.194 КПК України,

доводи прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника за безпідставністю,

дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Наведені в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження обставини, що перешкодили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, підтверджуються наявними у справі матеріалами, а тому причини пропуску цього строку слід визнати поважними і на підставі ст.117 КПК України пропущений строк поновити.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 27.07.2021 року, яка залишена без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2021 року. При цьому, слідчим суддею було встановлено наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на тяжкість покарання за ч.4 ст.152 КК України, яке полягає виключно у позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а також враховуючи, що на початкових стадіях досудового розслідування він уже вчиняв дії, котрі ускладнювали його виявлення (перебував за межами місця проживання без відома батьків хоча є неповнолітнім); незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому добре відомі ці особи, які є неповнолітніми і показання яких матимуть доказове значення лише ті, які отримані під час судового розгляду або в порядку ст. 225 КПК України, тобто до цього моменту можуть бути змінені, в тому числі, під впливом підозрюваного.

На даний час кримінальне провадження №0000202 від 25 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, перебуває на стадії підготовчого судового засідання у Тернопільському міськрайонному суді.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено по 28 березня 2022 року, оскільки до спливу цього строку розгляд провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який вчинений відносно малолітньої дитини, і в даному випадку продовжують існувати вказані у клопотанні прокурора ризики. При цьому, суд врахував думку потерпілої та її законного представника, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду для уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні для зміни показань в суді чи відмови від них, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Такий висновок суду є правильним, оскільки за змістом ст.ст.199,315 КПК України підставою продовження строку тримання під вартою є обставини, які вказують на те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшилась і вони продовжують існувати, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на неповнолітніх свідків у цьому кримінальному провадженні, покази яких мають доказове значення, впливати на малолітню потерпілу чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки наявні на час застосування запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити кримінальне провадження до закінчення раніше визначеного слідчим суддею строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченим від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки як встановлено, завершити розгляд провадження до закінчення вищевказаного строку неможливо.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, в тому числі відомості про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Оцінюючи доводи захисника під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що вони не спростовують правильність вказаних висновків судді про обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, та правильність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про подання клопотання про продовження строку тримання під вартою з порушенням строків, установлених п.20-5 Перехідних положень КПК України не є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання прокурора чи відмови у розгляді такого клопотання, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає таких наслідків пропуску цього строку.

Так, за змістом частин четвертої, п`ятої ст.199 КПК України слідчий суддя у будь-якому разі зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали. Підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою є те, що прокурор не довів, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Порушення строків, на які вказує сторона захисту, не визначені ст.199 КПК України як підстава для відмови у продовженні строку запобіжного заходу.

Наявні відомості про особу обвинуваченого, про які вказує сторона захисту, самі по собі не можуть бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки не спростовують наведені в ухвалі місцевого суду висновки про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає як конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, так і повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді