Провадження: № 1-кп/484/497/21
Справа: № 484/4693/21
Вирок

іменем України

13.12.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Первомайську кримінальне провадження за №0000899 від 24.11.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, е одружений, не працює, має неповну середню освіту, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченного ОСОБА_3

встановив

обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, зокрема постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.11.2019 року, справа №484/5354/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 14.10.2019 року відносно своєї матері ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у виді десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 170 грн. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2019 року, справа №484/5478/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 15.11.2019 року відносно своєї матері ОСОБА_5 , але у зв`язку з малозначністю, справу закрито, обмежившись усним зауваженням. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.11.2021 року, справа №484/4471/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства 15.10.2021 року відносно своєї матері ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у виді 40 годин громадських робіт. Своїми умисним діями ОСОБА_3 протягом тривалого часу умисно усвідомлюючи суспільно небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняє психологічне насильство, щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 22.11.2021 року близько 21.30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 . В цей же час, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 на грунті неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , яке виразилось в конфлікті з останньою, в ході якого ОСОБА_3 в нецензурній, грубій формі словесно ображав ОСОБА_5 та принижував її, незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її та спричинити психологічну травму.

В ході словесної сварки ОСОБА_3 зіштовхнув ОСОБА_5 з ліжка, тим самим не даючи їй відпочивати, шарпав за одяг, знущався, виганяючи з кімнати у кімнату, тим самим викликав у останньої емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та відчуття загрози своєму здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст..126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що в 2019 2021 р.р. дійсно мали місце систематичні словесні образи відносно потерпілої його матері. Також обвинувачений підтвердив факт того, що він дійсно притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Обвинувачений розкаявся та просив вибачення у потерпілої.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її рідним сином. Останнім часом, він проживає у неї та вживає алкогольні напої. В стані алкогольного сп`яніння постійно вичняє сваркита скандали, ображає її нецензурною лайкою. Також потерпіла зазначила, що останній конфлікт відбувся 22.11.2021 року, коли обвинувачений прийшов за місцем її проживання в стані алкогольного сп`яніння та почав словесно грубо ображати її. Тому потерпіла викликала працівників поліції.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доведена в судовому засіданні дослідженими судом доказами наданими прокурором, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.11.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту проведеного з ОСОБА_5 від 25.11.2021 року та фото таблицями до нього, протоколом слідчого експерименту проведеного з ОСОБА_3 від 25.11.2021 року та фото таблицями до нього.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю. Відтак, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ст.126-1 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно з п.3 вищевказаної постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого діяння, що є нетяжким злочином, враховується й особа обвинуваченого, що є людиною молодого віку, також враховується те, що він не працює, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, скарг на нього не надходило, раніше несудимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім покаранням для нього буде у виді громадських робіт.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: