Справа № 308/3559/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000745 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Закарпатської області, Виноградівського району смт. Королево, середня освіта, одруженого, на утриманні малолітня дитина, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,-
встановив:

28 березня 2022 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000745 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що 21 грудня 2020 року близько 22 години 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Audi-100», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині головної автодороги, навпроти будинку АДРЕСА_1 , маючи намір виконати поворот ліворуч до подвір`я вказаної будівлі, за допомогою дзеркал заднього виду, не переконався у наявності транспортного засобу у стадії обгону та не відмовився від виконання цього маневру, а навпаки продовжив свій рух, при цьому, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимог п.п. 1.3, п. 1.5, 2.3. б), 10.1, 14.3, «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не дав перевагу у русі, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення лівою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною мотоциклу марки «KV250MT»без реєстраційного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_7 , який в той час виконуючи маневр обгону рухався по зустрічній смузі руху у попутному з ним напрямку до вул.Центральної в смт.Королево та вже був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткнення.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми голови та тулуба в вигляді закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася забоєм головного мозку важкого ступеня, множинними переломами ребер, ключиці, розриву печінки, забою обох легень, що призвели до посттравматичного гіповолемічного шоку, який явився безпосередньою причиною смерті.

Вказані тілесні ушкодження згідно п.2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.3.; п. 1.5.; п. 2.3.; п. 2.9.; 10.1;14.3,Правил дорожнього руху, якими визначено:

п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.14.3. Водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Не виконання водієм ОСОБА_4 вимог п.10.1 та п.14.3. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинили смерть потерпілого.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.12.2020 року та схемою до нього; судово-медичною експертизою № 266 від 28.12.2020 року; відеозаписами обставин даної ДТП та висновком комплексної судової автотехнічної експертизи та криміналістичної експертизи відео-звукозапису за № 2431/2506 від 16.02.22 р.
23 березня 2022 року громадянину ОСОБА_4 увстановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що:

- ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків так як досудове розслідування ще не закінчене.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, безперешкодно виїхати за межі України, вважаю що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 заперечив частково, просив суд застосувати домашній арешт в нічний час доби, оскільки, підозрюваний має на утриманні дружину та малолітню дитину, та повинен забезпечувати їх засобами існування.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

23 березня 2022 року ОСОБА_4 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.12.2020, висновком експерта №266 від 08.02.2021,протоколом допиту потерпілого від 17.02.2021, протоколом огляду та перегляду відеозапису від 17.02.2021, висновком експерта за результатами судово-автотехнічної та криміналістичної експертизи відео-звукозапису від 16.02.2022 року, протоколом допиту підозрюваного від 25 березня 2022 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.
Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування, суду, можливість впливати на потерпілого та свідків, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, зокрема, його сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявність постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей, а також той факт, що останній хоч і не офіційно але працює, і є єдиним годувальником у сім`ї.
На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 20.00 години по 07.00 годину наступного дня, а тому клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу слід задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 20.00 години по 07.00 годину наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого (слідчих), у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатися із місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії зазначеної ухвали до 28.05.2022 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 30 березня 2022 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1