ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/49/22 Справа № 183/8500/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000845, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Мар`ївка
Магдалинівського району Дніпропетровської області,
який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2021 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 січня 2022 року включно з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_7 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя безпідставно зробив висновок про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше знайомий з потерпілими та свідками вказаного кримінального правопорушення. Зазначає, що один із потерпілих, а саме ОСОБА_9 був співмешканцем матері підозрюваного, а тому у останнього наявний безперешкодний доступ до місця мешкання потерпілого

ОСОБА_9 . Крім того, на даний час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано усіх можливих свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення, не проведено слідчі експерименти за участю потерпілих та свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного

ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, 03 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що виразилося в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 02 грудня 2021 року, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу будинку АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 02 грудня 2021 року, який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02 грудня 2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 02 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02 грудня 2021 року; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 03 грудня 2021 року; довідкою КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» №10456 від 02 грудня 2021 року, яка видана ОСОБА_11 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 03 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03 грудня 2021 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У рішенні ЄСПЛ по справі Бузаджі проти Республіки Молдова, в пунктах 86-91 зауважено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Суд постановив, що цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі.
У рішенні по справі Александровська проти України від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.
Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що він раніше не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, проживає разом з сім`єю, що вказує на міцні соціальні зв`язки та прийшов до висновку, що прокурором не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для відмови в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4