Провадження № 1-кс/638/2129/21
УХВАЛА
Іменем України

23 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00275 від 27 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:
16 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Арешт квартири було здійснено в рамках кримінального провадження № 00275 від 27 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Квартира АДРЕСА_1 , перебуває у частковій приватній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка зареєстрована за вказаною адресою.
05 квітня 2021 року ухвалою Харківського апеляційного суду скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного Суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000275 від 27 вересня 2018 року, на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Заявник зазначає, що 01 червня 2021 року йому стало відомо, що 11 травня 2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова знову накладену арешт на зазначену вище квартиру.

Як на підставу для скасування арешту посилається на те, що відповідно до договору позики від 28 січня 2015 року ОСОБА_4 взяла в борг у нього грошові кошти у розмірі 100000 гривень на строк до 28 лютого 2015 року, але до теперішнього часу остання борг не віддала. Відповідно до договору позики від 01 лютого 2015 року ОСОБА_5 взяла в борг у заявника ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 100000 гривень на строк до 01 лютого 2016 року, але до теперішнього часу остання борг також не віддала. З метою забезпечення виконання обов`язку сплатити борг ОСОБА_6 , між останнім та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 28 січня 2015 року було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , номер в реєстрі 17.
30 січня 2018 року між первісним кредитором ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , номер в реєстрі 89.
На адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово з боку ОСОБА_3 надсилалися вимоги про сплату боргу та попередження про негативні наслідки для боржника у разі ухилення від своїх зобов`язань за договором позики, але ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до цього часу ігнорують усі законні вимоги ОСОБА_3 та у 2015 році, переслідуючи мету ухилення від сплати боргу, звернулися до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про шахрайські дії з боку ОСОБА_3 , які направлені на заволодіння їх майном. У своїй заяві ОСОБА_4 вказала, що не укладала із ОСОБА_6 ніяких договорів позики та не підписувала договору іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення виконання договору позики.
Заявник зазначає, що ОСОБА_4 ввела своєю надуманою заявою органи досудового розслідування в оману відносно фактів та обставин отримання від ОСОБА_6 грошових коштів та передачу спірної квартири в іпотеку, що стало причиною для ухвалення слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова рішення про арешт квартири АДРЕСА_1 . Наявність арешту на іпотечне майно перешкоджає ОСОБА_3 реалізувати свої законні права іпотекодержателя, які передбачені ст. 35,36,37,38 ЗУ «Про іпотеку».
ОСОБА_3 просив суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року на квартиру АДРЕСА_1 , який було здійснено в рамках кримінального провадження № 00275 від 27 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, просив задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились.
Дослідивши заяву та оглянувши матеріали кримінального провадження № 00275, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна з наступних підстав.
Судом встановлено, що у провадженні ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 00275 від 27 вересня 2018 року.
Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківські області ОСОБА_9 від 19 березня 2020 року кримінальне провадження № 0000275 від 27 вересня 2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Постановою першого заступника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_10 від 28 квітня 2021 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано на підставі п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК України.
Постановою слідчого ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 28 квітня 2021 року визнано в якості речових доказів об`єкт нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді від 06 травня 2021 року (справа №638/6281/21) продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 01 листопада 2021 року включно.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, реєстрації, перереєстрації по кримінальному провадженню № 0000275 від 27.09.2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
У розумінні положень ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Мотивуючи клопотання скасування арешту квартири, заявник посилається на висновки Верховного Суду, зокрема у справі №727/2878/19. Однак суд зазначає, що вказані висновки при розгляді даного клопотання застосуванню не підлягають, оскільки вони стосуються виключно тих правовідносин, які виникають при вирішенні питання про скасування арешту майна у тих кримінальних провадження, які закритті відповідними постановами.
Водночас з матеріалів кримінального провадження № 0000275 від 27 вересня 2018 року вбачається, що воно було закрито постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківські області ОСОБА_9 від 19 березня 2020 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Однак, постановою прокурора від 28 квітня 2021 року зазначену постанову слідчого скасовано, ухвалою слідчого судді від 06 травня 2021 року строк досудового розслідування продовжено.
Окрім того, ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року уже було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, 05 квітня 2021 року ухвалою Харківського апеляційного суду скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного Суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року.
Щодо цієї обставини, суд зазначає, що при скасуванні попередньої ухвали про накладення арешту, а саме від 11 жовтня 2018 року, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що на час розгляду справи щодо скасування арешту майна, який був накладений в межах кримінального провадження, яке постановою від 19 березня 2020 року закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, порушувалися права іпотекодержателя ОСОБА_3 , тому було враховано, що потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження станом на час розгляду апеляційної скарги відпала.
Таким чином, суд апеляційної інстанції виходив з того, що потреба у застосуванні арешту майна відпала саме у зв`язку з тим, що кримінальне провадження № 0000275 від 27 вересня 2018 року на час розгляду цього питання було закрито постановою від 19 березня 2020 року.
Водночас, як зазначалось вище, постановою прокурора 28 квітня 2021 року зазначену постанову слідчого скасовано.
Також, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2021 року (справа №638/6281/21) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 27 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, до шести місяців, тобто до 01 листопада 2021 року включно.
Таким чином, на час розгляду даного клопотання кримінальне провадження № 0000275 від 27 вересня 2018 року не є закритим, строк досудового розслідування в ньому не закінчився.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Із системного аналізу ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 174 КПК України вбачається, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, у тому випадку, якщо особа, яка заявила відповідне клопотання, обґрунтувала та довела слідчому судді, що обставини, на підставі яких було накладено арешт, перестали існувати і потреба у подальшому застосуванні арешту відпала.
Однак, всупереч зазначеним вище вимогам ОСОБА_3 не доведено, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала.
Водночас суд враховує, що кримінальне провадження № 0000275 від 27 вересня 2018 року, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно, наразі не закрито, строк досудового розслідування не закінчився.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді від 11 травня 2021 року у кримінальному провадженню № 0000275, не відпала, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 170,173,174 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00275 від 27 вересня 2018 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Повний текст ухвали проголошено 24 вересня 2021 року о 14 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1