ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3038/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника колонії про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд відмовив у задоволенні подання начальника державної установи "Олексіївська виправна колонія (№25)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що враховуючи загальну тривалість днів на оплачуваних роботах засудженого судом не встановлена сукупність обставин, що є законодавчо закріпленою підставою для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника колонії про умовно-достроково звільнення його від відбування покарання.
Посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим. Вказує, що він відбув більше ніж 2/3 строку покарання , йому залишилося відбувати 10 місяців.
Вважає, що він довів своє виправлення, оскільки не порушував встановлений режим тримання, був заохочений адміністрацією установи, нагороджений грамотою, характеризується позитивно, приймає активну участь у суспільно-корисній праці, проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, працевлаштований на виробництві установи, провину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся.
До того ж в судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання начальника колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , даний факт підтверджується аудіо записом судового засідання.
Також з початку строку відбування покарання він працював 7 місяців, роботу виконував сумлінно, за що був нагороджений.
Оскільки деякий час він знаходився на лікуванні, та перебував у СІЗО м. Полтави у зв`язку з ознайомленням зі справою, тому не мав можливості працювати у цей час.
Проте, суд не врахував позитивну характеристику на засудженого, позитивну динаміку в його поведінці, подання начальника колонії про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_7 , будучи завчасно повідомленим про час та місце розгляду судового провадження, не виявив бажання брати участь в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне.
Засуджений ОСОБА_7 раніше судимий :
1)21.10.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ст. 69, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 13.06.2005 року за відбуттям строку покарання;
2)21.08.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 К України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 05.09.2008 року по кінцю іспитового строку;
3)25.12.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу 850 грн. ;
4)07.12.2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185 ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строк1 рік 6 місяців.
Початок строку 12.06.2019 р. Кінець строку 12.06.2022 р.
ОСОБА_7 засуджений вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вирок Автозаводського районного суду Кременчука Полтавської області від 07.12.2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 ККК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців визначено виконувати самостійно.
Згідно наданої особової справи та зі змісту характеристики на засудженого слідує, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 15.06.2019 року .
Під час тримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» не порушував встановлений режим тримання, характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 27.06.2019 року відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». Під час відбування стягнень та заохочень не мав.
З 26.07.2019 року проходив лікування в Темнівській багатопрофільній лікарні №100 в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» . Режим тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав , адміністрацією не заохочувався.
З 02.08.2019 року відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». Під час відбування стягнень не мав , не заохочувався.
З 09.01.2020 року тримався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», де встановлений режим тримання не порушував, характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 30.01.2020 року відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». Стягнень та заохочень не мав.
З 09.07.2020 року тримався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», Режим тримання не порушував, характеризувався задовільно. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 12.11.2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
За час відбування покарання характеризувався позитивно, дотримується умов відбування покарання та розпорядок дня установи , за що був заохочений два рази.
Виводився на оплачувані роботи в березні, травні , листопаді, грудні 2020 року, в січні та квітні 2021 року. В травні 2021 року виводився на оплачувані роботи та працював на посаді «швач».
Згідно медичної довідки працездатний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин щ персоналом.
До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Свою вину визнав повністю. За вироком суду має позов про стягнення на користь держави витрат на залучення експертів з проведення судово-трасологічної експертизи на суму 572 грн.
Станом на 22.06.2021 року виконавчі листи на адресу колонії не надходили.
Також, з матеріалів особової справи вбачається, що рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 24.06.2020 року в зміні умов тримання відповідно до ст. 101 КВК України ОСОБА_7 відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 16.12.2020 року в направленні матеріалів до суду для застосування ст. 82 КК України відмовлено як особі , яка не стала на шлях виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що засуджений стягнень не мав та в 2021 році мав два заохочення : 08.02.2021 року присвоєно почесне звання «кращий за поведінкою» за виконання покладений обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 20.05.2021 року оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Відповідно до картки №1277 щодо обліку особистих грошей та їх безготівкового розрахунку за 2020 рік ОСОБА_7 відпрацював 4 місяці, з них: у березні 25 днів, у травні-10 днів, у листопаді 5 днів та грудні 6 днів. У 2021 року засуджений ОСОБА_7 відпрацював 3 місяці, з них: у січні 24 дні, у квітні 3 дні, у травні 3 дні.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних, що містяться у характеристиці та особовій справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не став на шлях виправлення.

Крім того, колегія суддів враховує , що ОСОБА_7 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, протягом незначного проміжку часу продовжував свою злочинну діяльність та вчинив новий злочин, що в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку засудженого ОСОБА_7 , направлену на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності, та не свідчить про те, що він стає на шлях виправлення і перевиховання.

Таким чином,встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався задовільно, мав два заохочення в 2021 році, працював 7 місяців, комісією установи було двічі відмовлено у застосуванні до засудженого ст.101 КВК України, ст. 82 КК України, що не доводить його виправлення на краще.

Таким чином правильним є висновок суду, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на дані щодо його поведінки, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування, відношення до скоєного злочину вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання їм іншої оцінки колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги засудженого стосовно того, що прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання начальника колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки згідно журналу

судового засідання від 27.07.2021 року, а також технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції прокурор в даному судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначеного подання.
Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Судді -