Справа № 504/3484/21
Провадження № 1-кс/504/1079/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав Одеської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маргавет Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, з середньою освітою, неодруженого, не маючого місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 . Клопотання погоджено прокурором Добросласької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000921 від 02.06.2021 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 01.07.2019 по травень місяць 2020 року ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований на посаду оператора АЗС ТОВ «Південьекогаз-1», директором якого являється ОСОБА_8 . У вказаний період часу через неналежне виконання посадових обов`язків у ОСОБА_7 перед ОСОБА_8 виникли боргові зобов`язання на суму 300 000 тис. грн.

У подальшому, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 досягнута усна домовленість про те, що відшкодування частини боргу буде виконано шляхом переоформлення земельної ділянки площею 0,15 га, котра на праві власності належить батькові ОСОБА_7 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а різницю боргу буде відшкодовано безпосередньо з заробітної плати.

Надалі, приблизно у березні 2021 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбулась зустріч, під час якої останній погрожуючи ОСОБА_7 та його близьким родичам фізичною розправою, постійним побиттям та знущанням, вимагав від ОСОБА_7 частину боргового зобов`язання перед ОСОБА_8 сплатити безпосередньо йому, а саме: переоформити земельну ділянку площею 0,15 га, котра на праві власності належить батькові ОСОБА_7 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на нього або інших осіб.

Далі, 20 серпня 2021 року ОСОБА_9 з метою виконання злочинного умислу направленого на вимагання від ОСОБА_7 переоформлення земельної ділянки площею 0,15 га, котра на праві власності належить батькові ОСОБА_7 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою погашення неіснуючої матеріальної заборгованості, залучив ОСОБА_10 та цього ж дня відбулась зустріч між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 під час якої останні з метою виконання ОСОБА_7 неіснуючої матеріальної заборгованості, нанесли останньому тілесні ушкодження та вимагали написання боргової розписки на 7000 доларів США.

Далі, 22 вересня 2021 року ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за попередньо змовою групою осіб, з метою вимагання з ОСОБА_7 неіснуючої матеріальної заборгованості, зустрілись з останнім на АДРЕСА_3 , під час якої вимагали від ОСОБА_7 сплати неіснуючого боргу в сумі 5000 доларів США. Вимагаючи неіснуючий борг ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 нанесли ОСОБА_7 численні тілесні ушкодження, та помістили останнього в багажне відділення транспортного засобу марки «Toyota Avensis» сірого кольору з номерами іноземної реєстрації та намагалися вивезти за межі міста Южне.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що

22 вересня 2021 року о 17:00 годин у ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 з метою вимагання в останнього неіснуючої матеріальної заборгованості.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , перебуваючи на пустирі біля в`їзду до м. Южне Одеської області, завдали кілька ударів потерпілому ОСОБА_7 в різні частини тіла, після чого, із застосуванням фізичного насильства, помістили до багажного відділення автомобіля марки «Toyota Avensis» сірого кольору з номерами іноземної реєстрації, під керуванням ОСОБА_6 , після чого направились до м. Южне Одеської області, де були затримані працівниками правоохоронних органів.

22 вересня 2021 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затримано та 23 вересня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

24 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Постановою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_14 від 15.11.2021 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 23.12.2021 року.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене слідчим клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою, вважаючи його необґрунтованим та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, приймаючи до уваги те, що 20.11.2021 року спливає термін обраного раніше запобіжного заходу, суд дійшов до висновку про доцільність продовження строку його дії з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання підозрюваного під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

У відповідності до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений положеннями статті 199 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений під час обрання запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходив з того що, стороною захисту, у супереч положень ст.132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені ризики та обставини, визначені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, при обранні (продовженні) запобіжного заходу підозрюваного у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною. Додаткових характеризуючих даних на підозрюваного, які б були не відомими суду при обранні запобіжного заходу надано не було.

Слідчий суддя розглянувши клопотання встановив, що обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тому слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до трьох місяців.

Інших клопотань від учасників кримінального провадження не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,177, 178, 183, 197, 199, 331, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити повністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», обраний на досудовому слідстві відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без змін та продовжити його дію строком до 3-х місяців, а саме до 23 грудня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор» для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1