ВИРОК
Іменем України

21.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський, Волинської обл., українця, громадянина України,із професійно-технічною освітою, не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат.

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в :

cолдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумісне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 16.11.2018, (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по 13.02.2019 р., (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), самовільно залишив військову частину № НОМЕР_2 в умовах особливого періоду та без поважних причин перебував поза межами розташування території військової частини № НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, cолдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумісне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду 10.05.2018, самовільно залишив військову частину № НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину, 10.05.2018, 16.11.2018 без поважних причин. Просив суворо не карати.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження таких визнано недоцільним. У суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України, так як він, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, скарг по місцю служби не надходило.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини скоєння злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, положення ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або проживання.

Вирок набуває законної сили через тридцять днів з дня його проголошення.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1