КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2312/2021 Категорія КК: ч.1 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003194 за апеляційною скаргою прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, працюючого в ТОВ «Аква Діс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення.
Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 звинувачується в тому, що 01.05.2019 р., повертаючись ввечері додому, він проходив подвір`ям житлового будинку АДРЕСА_3 , де помітив припаркований біля одного з під`їздів автомобіль марки «Mercedes-Benz» GLE д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме дзеркальних елементів бічних дзеркал заднього виду вищевказаного автомобіля, так як ОСОБА_7 був обізнаним щодо високої вартості частин на автомобілі цього класу.
Визначивши для себе план злочинних дій щодо викрадення вищевказаного майна, ОСОБА_7 прийшов додому, маючи на меті дочекатись нічної пори доби, щоб запобігти можливому викриттю своїх дій з боку випадкових свідків.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , о 03 год. 49 хв. 02.05.2019 р. вийшов з дому та направився до вищевказаного автомобіля «Mercedes-Benz», дзеркальні елементи якого попередньо обрав в якості об`єкта злочинного посягання, а саме: до подвір`я будинку АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_7 , розраховуючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Mercedes-Benz» GLE д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, де з правого та лівого бічного дзеркала від`єднав дзеркальні елементи, що належать ОСОБА_10 , які сховав до кишень власного одягу, та із викраденим майном при собі, пішов додому.
Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 25170 грн. 54 коп.

Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України суд першої інстанції зазначив, що органом досудового розслідування не здобуто належних доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та стороною обвинувачення не надано, а судом відповідно не виявлено, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність визнання невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку з підстав недоведеності вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення та про необхідність у зв`язку з цим ухвалення виправдувального вироку.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Вважає, що вирок суду є незаконний і підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування зазначених вимог, прокурор зазначає, що в реєстрі матеріалів, що додається до обвинувального акту було зазначено свідків сторони обвинувачення, встановлених та допитаних під час проведення досудового розслідування, показання яких мають вагоме значення для встановлення істини у справі та доведення вини обвинуваченого, проте під час проведення судового розгляду було допитано не всіх осіб з вказаного списку та на яких наполягав прокурор, показання яких мають значення для встановлення обставин викладених в обвинувальному акті, що на думку прокурора є порушенням п.1 ч.1 ст.409 КПК України.

Крім того в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з показаннями свідків,які були допитані в ході судового розгляду, зокрема свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_10 та зазначає , що зокрема, свідок ОСОБА_13 будучи допитаним показав, що за результатом відпрацювання виклику про те, що за адресою: АДРЕСА_3 з транспортного засобу «Мерседес» були викрадені дзеркала. Він прибув на місце скоєння крадіжки та почав опрацьовувати зовнішні камери відеоспостереження. На відеозаписі з відеокамер він побачив особу, яка вночі вийшла з будинку та підійшла до автомобіля «Мерседес», а саме бічних дзеркал, після чого повернулась до будинку та відповідно до камер відеонагляду, що розташовані в під`їзді будинку по АДРЕСА_4 , попрямував на 3 поверх та в ході відпрацювання вищевказаного відеозапису було встановлено особу, яка мешкає на 3 поверсі будинку АДРЕСА_3 , вказаною особою виявився ОСОБА_7 та як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, в подальшому ОСОБА_7 підтвердив ОСОБА_14 та ОСОБА_12 свою причетність до викрадення дзеркал з автомобіля «Мерседес».

В апеляційній скарзі прокурор також посилається на те, що відповідно до вироку суду рапорт слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 та протокол затримання від 03.05.2019 визнано неналежними доказом та такими, що не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення крадіжки, проте прокурор вважає, що судом не взято до уваги особисті речі, які описані слідчим в протоколі затримання, а саме верхній одяг який тотожний одягу, що був на особі яка зображена на відеозаписі та вчинила викрадення дзеркал з автомобіля «Мерседес».

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 також зазначає, що Судом не взято до уваги відсутність на відеозаписах інших осіб, оскільки подія відбувалась в пізній час доби та безперервну фіксацію переміщення особи по маршруту ліфт-підїзд-автомобіль та взворотньому напрямку, а також, відповідно до експертного висновку експерт зазначив, що кількість зовнішніх ознак зображеної на декількох фрагментах відеозапису особи достатня для ймовірного висновку про те, що у зображеннях № 5 та 7 (єдині фрагменти, придатні для аналізу) та у порівняльних зразках ОСОБА_7 зображена ймовірна одна й та ж сама особа. Експерт зазначив, що вирішити питання в категоричній формі не виявилось можливим через невисоку якість та роздільну здатність зображень, наданих на дослідження, проте переглядом вказаних відеозаписів неозброєнім, експертним поглядом можливо встановити особу ОСОБА_7 на відеозаписі, що підтверджується також верхнім одягом, який був на ОСОБА_7 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор звертає увагу, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 , не чіткі, не логічні та не послідовні та не містять ніякого підтвердження, спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні, доказів, що доповнюють один одного, а тому вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_7 зазначає, що він не вчиняв будь-яких злочинів, зокрема викрадення дзеркальних елементів бічних дзеркал з автомобіля марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 в травні 2019 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Вважає, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим та ухвалений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України та ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що вирок суду є необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів є безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, і визнанні його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення вказані вимоги кримінального процесуального законодавства дотримані.

Сукупність зібраних досудовим розслідуванням доказів, що були досліджені, оцінені судом першої інстанції та перевірені при апеляційному розгляді кримінального провадження не дає підстав для однозначного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з відсутністю прямих доказів його вини, а інші докази у кримінальному провадженні, на які посилається прокурор, в своїй сукупності отримані з порушенням встановленого законом порядку їх отримання або є лише припущеннями і не можуть бути достатніми для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що він свою вину у інкримінованому злочині не визнав, пояснивши, що він проживає у будинку АДРЕСА_3 та в ніч з 01.05.2021 р. на 02.05.2019 р. зі своєї квартири він не виходив та крадіжок дзеркал з автомобіля не вчиняв. Про викрадення дзеркал з належного потерпілій автомобіля він дізнався від працівників поліції, які безпідставно його затримали, а в подальшому відносно нього безпідставно було розпочато досудове розслідування та інкриміновано вчинення крадіжки. Дані пояснення в повній мірі узгоджуються з наданими ним власноручними поясненнями зазначених в протоколі затримання особи від 03.05.2019р.

Пояснення надані потерпілою ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в суді першої інстанції не можуть бути належними доказами доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки вони не підтверджують обставин викладених в обвинувальному акті та взагалі не бачили факт заволодіння ОСОБА_7 дзеркал з автомобіля. Потерпіла ОСОБА_10 в протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення від 02.05.2019 р. зазначила, що крадіжку бокових дзеркал з автомобіля Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував в її користуванні, скоїла невідома їй особа.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що на відеозаписі від 03.05.2019р. зафіксоване переміщення невідомої особи біля під`їзду буд АДРЕСА_5 , проте експертним шляхом не було встановлено, що особа, яка зафіксована впродовж усього часу відтворення відеозапису є однією і тією самою особою, та не було встановлено що цією особою був саме ОСОБА_7 . З дослідницької частини дослідженого висновку вбачається, що лише на двох зображеннях на відеозаписі була зображена особа, яка ймовірно могла бути ОСОБА_7 . Експерт зазначив, що кількість зовнішніх ознак зображеної на декількох фрагментах відеозапису особи достатня лише для ймовірного висновку про те, що у зображеннях №№ 5 та 7 (єдині фрагменти, придатні для аналізу) та у порівняльних зразках ОСОБА_7 зображена ймовірна одна й та ж сама особа. Експерт зазначив, що вирішити питання в категоричній формі не виявилось можливим через невисоку якість та роздільну здатність зображень, наданих на досліджень, а отже експертним шляхом не було встановлено, що зображена впродовж відеозапису особа є однією і тією самою особою та на придатних для ідентифікації зображеннях не було в категоричній формі встановлено, що на відеозаписі зображений саме ОСОБА_7 , а на двох єдиних придатних для ідентифікації зображеннях зафіксовано, як особа, схожа на ОСОБА_7 , лише заходить до будинку, а не перебуває біля транспортного засобу.
Даний висновок підтверджує і наданий захисником ОСОБА_9 до суду першої інстанції висновок експертного дослідження № 19/23/3/3-ЕД/19 від 06.06.2019 р., де експерт встановив непридатність для ідентифікації осіб, які зображені на відеозаписі з зовнішньої камери буд. АДРЕСА_3 , а тому зазначений висновок не лише не суперечить, а й підтверджує визнаний судом неналежним доказом висновок № 23-3/134, де експерт також зробив висновок про неможливість ідентифікації за фотознімком особи, яка перебувала поряд з автомобілем «Мерседес», в силу низької якості зображення.
Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 підтвердив свою причетність до викрадення дзеркал с автомобіля «Мерседес» є необґрунтованими та спростовується матеріалами провадження, оскільки зі змісту протоколу затримання особи вбачається, що ОСОБА_7 власноручно зазначив, що будь-яких злочинів він не вчиняв та підтвердив свої пояснення в суді першої та апеляційної інстанції при розгляді провадження.

Крім того, згідно пояснень сторони захисту при апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_10 не є власником автомобіля «Mercedes-Benz» GLE д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується також матеріалами кримінального провадження та свідчить про безпідставність визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора, як на підставу для скасування вироку суду першої інстанції, на те що суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження не допитав всіх свідків, які були зазначені в реєстрі, що додавалися до обвинувального акту та на яких наполягав прокурор є необґрунтованими, оскільки в суді першої інстанції допитувалися: потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які надали свої пояснення по даному кримінальному провадженні, від допиту інших свідків, прокурор в судовому засіданні відмовився, що підтверджується журналом судового засідання від 08.02.2021 р (т.1 а.с.217-218).
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Навпаки, суд першої інстанції, керуючись законом, всебічно, повно та неупереджено дослідив наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст.404,405,407,409,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0003194, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - без змін.
Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4