КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Совєтський Совєтського району АР Крим, є громадянином України, з середньою-спеціальною освітою, не одружений, має неповнолітню дитину 2011 р.н., офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоюзадоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 грудня 2021 року включно, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень.

Згідно ухвали, слідчий суддя врахувала конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та встановила, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків; може незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя і у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного визначено альтернативний запобіжний захід - заставу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вказує сторона захисту, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та прийнятою без належного дослідження та оцінки матеріалів кримінального провадження.

Апелянт вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України є сумнівною, з огляду на обсяг, характер і направленість дій органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Станом на дату розгляду клопотання були відсутні будь-які дані, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину, оскільки грошові кошти із володіння потерпілих не вибули і матеріальну шкоду їм не спричинено, то слід вважати, що було вчинено закінчений замах на злочин, так як реальної можливості розпоряджатись грошовими коштами ОСОБА_5 не мав.

Крім того, захисник зауважує, що матеріали провадження не містять доказів, які б пов`язували ОСОБА_5 з іншим підозрюваним ОСОБА_10 , або свідчили, що вони були знайомими і домовились спільно вчинити злочин.

Підозрюваний ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить переглянути ухвалу слідчого судді та зазначає, що свої доводи буде висловлювати під час судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 27 травня 2021 року, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
27 жовтня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
29 жовтня 2021 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року задоволено вказане клопотання прокурора та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 грудня 2021 року включно, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_5 у їх сукупності, зокрема його вік, стан здоров`я, місце проживання.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується даними, що містяться у матеріалах справи, про що обґрунтовано вказав в ухвалі слідчий суддя з посиланням на матеріали, що підтверджують причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його зі злочином, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо сумнівності підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у випадку встановлення судом його вини, може спонукати підозрюваного до втечі; незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Також, колегія суддів звертає увагу на факт того, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця проживання на підконтрольній Україні території. Тому, позиція сторони захисту щодо можливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби не заслуговує на увагу, оскільки не знайшла свого обґрунтування ні у матеріалах справи, ні під час судового засідання.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, оскільки воно відповідає ч. 5 ст. 182 КПК України, норми якої дозволяють у виключних випадках застосовувати більший розмір застави, ніж визначений у п. 3 ч. 5 вказаної статті. На думку колегії суддів, визначена слідчим суддею застава у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України.
Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя врахував фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правомірно визначив саме такий розмір застави. Підстав вважати його завідомо непомірними у колегії судді немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон, на даному етапі кримінального провадження, вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися у наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає від слідчого судді встановлювати факт повноти доказів, вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Доводи апелянта щодо неправильності правової кваліфікації кримінального провадження за ч. 4 ст. 190 КК України не можуть бути предметом апеляційного перегляду, оскільки підлягають уточненню і перевірці під час подальшого досудового розслідування.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 грудня 2021 року включно, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень, залишити без змін, а апеляційні скаргипідозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6662/2021
Єдиний унікальний номер справи 761/38831/21
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1