Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2403/20
Провадження № 1-кп/689/55/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260 від 20 січня 2020 року та за №0000063 від 16 грудня 2020 року, що об`єднані ухвалою суду від 30 березня 2021 року в одне провадження, про обвинувачення ОСОБА_4 , який є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Правдівка Ярмолинецького (на даний час - Хмельницького) району Хмельницької області; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має середню освіту, не працює, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України,

встановив:

14.10.2018 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись біля автостанції № 5, що по вул. Кам`янецькій, 124 в м. Хмельницькому, під час спілкування з потерпілим ОСОБА_6 уклав із останнім усний договір про здійснення ремонтних робіт автомобіля марки «Volvo» моделі «440 GL», 1991 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер, НОМЕР_1 , із кузовом № НОМЕР_2 . На підставі вищевказаного договору, ОСОБА_4 отримав від потерпілого ОСОБА_6 автомобіль марки «Volvo», ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 .

В подальшому, ОСОБА_4 , пообіцявши потерпілому ОСОБА_6 повернути даний транспортний засіб по завершенню ремонтних робіт, не маючи на меті дотримуватися взятих на себе зобов`язань, вирішив незаконно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

Зокрема, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 за допомогою ключа запалювання привів у дію двигун автомобіля марки «Volvo», встановивши таким чином контроль над вказаним транспортним засобом, після чого на даному автомобілі поїхав в напрямку свого місця реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 , заволодівши таким чином вказаним автомобілем.

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився вищезазначеним автомобілем на власний розсуд, частково розкомплектувавши його та реалізувавши дані запчастини стороннім особам в період часу з 14.10.2018 по 16.10.2019. Крім цього, 16.10.2019 даний автомобіль продав ОСОБА_7 , за що отримав грошові кошти, які в подальшому витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом марки «Volvo» моделі «440 GL», червоного кольору, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , із кузовом № XLBKX023EMC241328, вартістю 31724 гривні, що належить потерпілому ОСОБА_6 . Крім цього, автомобілю спричинено ушкодження суму 21450 гривень.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

14.10.2018 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись біля автостанції № 5, що по вул.Кам`янецькій, 124 в м. Хмельницькому, під час спілкування з потерпілим ОСОБА_6 уклав із останнім усний договір про здійснення ремонтних робіт автомобіля марки «Volvo» моделі «440 GL», 1991 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер, НОМЕР_1 , із кузовом № НОМЕР_2 .

На виконання вищевказаного договору, ОСОБА_4 отримав від потерпілого ОСОБА_6 автомобіль марки «Volvo», ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 , а також грошові кошти на ремонт вказаного автомобіля, шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 28 500 гривень.

ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману, діючи умисно, не маючи на меті проводити ремонтні роботи автомобіля марки «Volvo», який належить потерпілому ОСОБА_6 та повернути належні потерпілому грошові кошти, з корисливих мотивів, отримав від потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 28 500 гривень (17.01.2019 1700 грн., 02.03.2019 12 000 грн., 03.03.2019 9 000 грн., 29.03.2019 3 000 грн., 16.04.2019 2 800 грн.) під приводом здійснення ремонту, нащо ОСОБА_6 будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 передав останньому зазначені грошові кошти, які ОСОБА_4 в подальшому витратив на власні потреби.

Тим самим, ОСОБА_4 незаконно, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 28 500 гривень.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення і пояснив, що дійсно вчинив вказані вище правопорушення за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальних актах, пояснив, що показання давав і дає добровільно.

У своїх показаннях, серед іншого, обвинувачений пояснив, що дійсно вони з потерпілим зустрілись на автостанції №5 у м. Хмельницькому та домовились про те, що він здійснить ремонт автомобіля потерпілого марки «Volvo», а саме, він мав поварити та пофарбувати автомобіль. Домовились, що потерпілий перерахує кошти за ремонт на картку. Він ( ОСОБА_4 ) здійснював ремонт автомобілів в смт. Чемерівці. Певні ремонтні роботи він здійснив, а саме, поварив задні та внутрішні арки, а також у декількох місцях салон автомобіля. У гаражі, де він ремонтував автомобілі, ночували його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які у подальшому викрали деякі речі і пожартували, а саме, розповіли про те, що крадіжку магнітоли з одного із автомобілів, що перебував на ремонті, здійснив ОСОБА_6 в той час, коли ОСОБА_4 був відсутній. Він, обвинувачений, цю інформацію не перевірив, і у відповідь продав автомобіль Потерпілого. ОСОБА_6 про це не повідомляв. Зазначив, що усього ОСОБА_6 перерахував йому на ремонт автомобіля на банківську картку 28500 гривень. На час розгляду справи у суді він вже повернув потерпілому 15000 грн. Визнав, що ремонт він не зробив, а 28500 гривень витратив: купив певні деталі для ремонту, частково витратив на власні потреби, оскільки на той час його дружина перебувала у пологовому будинку та йому потрібні були кошти. Визнає свою провину та кається. Цивільний позов визнає повністю.

Потерпілий підтвердив достовірність показів обвинуваченого та зазначив, що відправлявся на військову службу на схід, тому запланував, щоб йому відремонтували автомобіль за час його відсутності. З цією метою передав авто ОСОБА_4 , з яким в той же день і познайомився за рекомендацією друзів. Також на ремонт переказав йому на картку сумарно 28500 гривень. Під час військової служби телефонував ОСОБА_4 , який у свою чергу підтверджував, що ремонті роботи тривають та водночас просив кошти на електрика, матеріали тощо. Під час відпустки він з`ясував, що ОСОБА_4 не виконав ремонт його автомобіля, що стояв у розібраному стані. ОСОБА_4 пообіцяв за два тижні зібрати автомобіль, але у підсумку обманув, продавши авто, та змінив номер мобільного телефону. На даний час обвинувачений дійсно відшкодував йому 15000 грн, а також вони досягли згоди щодо решти, яку обвинувачений зобов`язався повертати щомісячно по 5000 грн. У зв`язку з цим він уточнив свій цивільний позов та просить стягнути 37000 матеріальної шкоди та 18000 грн моральної шкоди, а разом 55000 грн. Справу просив розглянути без нього, оскільки працює в м. Києві. Обвинуваченого просив суворо не карати, а призначити найменш суворе покарання.

Означені показання обвинуваченого та потерпілого є достовірними та узгоджуються між собою, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом, а саме:

- виписками з картки АКБ «Приватбанк та довідкою про належність картки (др.1 а.с. 34-37, 176; др т.2 а.с.35-39);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотокартками (др.1 а.с. 47-49, 53-55, 57-59, 150-152; др. т.2 а.с. 51-53, 59-61, 64-66, 171-173);

- протоколом огляду місця події від 03.04.2020 року (др.1 а.с. 65-67, др.т.2 а.с.72-74);

- протоколом огляду від 26.08.2020 року (др.1 а.с. 73-77; др.т.2 а.с.81-89);

- звітом про оцінку транспортного засобу (др.1 а.с. 81-99; др т.2 а.с.93-125);

- протоколом огляду місця події від 18.08.2020 року (др.1 а.с. 101-103; др.т.2 а.с. 127-128);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.07.2020 та диском з вилученою інформацією (ДР т.1 а.с 110-112; др. т.2 а.с. 135-137);

- протоколом огляду диска від 22.09.2020 р (ДР т.1 а.с.114-132; др т.2 а.с 139-157);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.09.2020 та диском з вилученою інформацією (ДР т.1 а.с 135-137; д.р т.2 а.с. 160-162);

- протоколом огляду диска від 25.09.2020 р (ДР т.1 а.с.139-147; др т.2 а.с.164-168).

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно, обвинуваченим підтверджуються.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому.

Ці діяння містять склади кримінальних правопорушень, що передбачені ч.1 ст.289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом та ч.1 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Призначаючи покарання, суд виходить з меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не було встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених правопорушень (ч.1 ст.289 КК нетяжкий злочин, ч.1 ст.190 КК - проступок), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікаря психіатра та /або нарколога не перебуває, суд вважає, що досягти мети покарання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення покарання у вигляді обмеження волі за ч.1 ст.289 та у вигляді обмеження волі за ч.1 ст.190 КК України. На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити остаточне покарання у виді обмеження волі.

Суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені пунктами 1) та 2) ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, а саме, для призначення покарання у вигляді штрафу, про що просив обвинувачений. Суду належить право застосувати ст.69 КК України. Суд це право може реалізувати за наявності умов, визначених у ч.1 ст.69 КК України. Однією з умов є урахування особи винного. Суд, вважає неможливим застосування ст.69 КК України за умови, що обвинувачений не відшкодував фактично на момент судового розгляду завдану шкоду у розмірі 55000 гривень, а лише визнав позов повністю. І як вбачається з показів обвинуваченого та потерпілого у них наявна домовленість про погашення цієї суми щомісячними платежами по 5000 гривень. З показів обвинуваченого та потерпілого вбачається, що така усна домовленість виникла у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого коштів. Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного. За даних фактичних обставин суд не реалізовує право призначити штраф із застосуванням ст.69 КПК України. Майновий стан обвинуваченого свідчить про фактичну заборгованість перед потерпілим.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України. Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди в уточненій редакції , визнаний повністю обвинуваченим, слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1) та 2) ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2020 року у справі № 686/8935/20 (Провадження №1-кс/686/4610/20) на автомобіль марки «VOLVO GL 440» д.н.з. НОМЕР_5 , червоного кольору, що належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було вилучено в гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати, а автомобіль передати законному володільцю (ДР а.с. 71);

- арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2020 року у справі №686/8935/20 (Провадження №1-кс/686/10384/20) на добровільно видане 18.08.2020 року ОСОБА_11 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_3 , видане ВРЕВ-5 УДАІ в м. Києві, на автомобіль марки VOLVO модель 440 GL д.н.з. НОМЕР_1 , скасувати, а свідоцтво передати законному володільцю (ДР т.1 а.с. 105).

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 37000 (тридцять сім тисяч) завданої матеріальної шкоди та 18000 (вісімнадцять тисяч) завданої моральної шкоди, а разом 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити право обвинуваченого подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження негайно після його проголошення. Відсутні під час оголошення вироку особи мають право отримати копію вироку в загальному порядку.

Суддя В. Мазурчак