КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Львівтурист» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року,

за участі: прокурора представників ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ПрАТ «Львівтурист» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном, а саме на: об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 101, 101, які розташовані за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Коновальця Є., будинок 103.
Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане вище нерухоме майно, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Львівтурист» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строку на апеляційне оскарження то представник зазначає, що клопотання прокурора розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна, а про прийняте рішення останній дізнався 03 вересня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Зокрема, зазначає про формальність постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 13 серпня 2021 року про визнання нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Коновальця Є., буд 103 речовим доказом, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів, що вказане майно, яке належить ПрАТ «Львівтурист» є предметом злочинної діяльності.
Крім того, прокурор у клопотанні зазначає, що вищевказане майно є державною власністю, проте жодних доказів цього твердження суду не надав. Слідчий суддя, в свою чергу теж не надав правової оцінки обставинам, що підтверджують вказаний факт. Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, вищевказані об`єкти нерухомого майна є власністю ПрАТ «Львівтурист», що підтверджується дійсними обставинами справи.
Також, представник стверджує, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено яке відношення ПрАТ «Львівтурист» має до кримінального провадження № 0001170 та те, що у ньому жодній особі не повідомлено про підозру.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи видно, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна. При цьому, розписки про отримання копії постановленого рішення матеріали провадження не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне поновити представнику власника майна строк апеляційного оскарження.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 серпня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001170 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що керівництво ПрАТ «Укрпрофоздоровиця», ПрАТ «Укрпрофтур» та «Федерації професійних спілок України» діючи за попередньою змовою групою осіб із працівниками правоохоронних органів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, у невстановленому законом порядку, згідно із відведеною кожному ролі, здійснюють умисні дії направленні на відчуження ряду об`єктів нерухомості, які перебувають у державній власності.
Крім того, керівник ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» та «Укрпрофтур», діючи всупереч інтересів служби, за попередньою змовою групою осіб із керівництвом президії «Федерації професійних спілок України», у невстановленому законом порядку здійснили відчуження майна, яке перебуває у них в розпорядженні та є державною власністю, в тому числі Адміністративний будинок ПрАТ «Львівтурист» в м. Моршин (), м. Львів, вул. Коновальця, буд. 103, чим завдали шкоду державним інтересам на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
Виявлено, що у зв`язку з неналежним здійсненням контролю у сфері організації проведення приватизації та відчуження державного майна зі сторони Голови Фонду державного майна України, а також не вжиття останнім належних заходів реагування для повернення у державну власність державного майна, що було незаконно відчужено, службовими особами «Федерації професійних спілок України», ПрАТ «Укрпрофоздоровиця» та ПрАТ «Укрпрофтур», без встановленого законом порядку реалізовано ряд об`єктів нерухомості, у тому числі ПрАТ «Львівтурист», що спричинило тяжкі наслідки.
Також, встановлено факт зловживання владою службовими особами Міністерства юстиції України та те, що службові особи правоохоронних органів, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи за попередньою змовою з керівництвом ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», сприяли відчуженню майна Федерації професійних спілок України, що спричинило тяжкі наслідки.
Крім того, під час досудового розслідування виявлено, що ПрАТ «Укрпрофтур» є засновником ПрАТ «Львівтурист» та є власником його акцій на загальну суму 99% від їх загальної кількості.
Під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано інформацію про об`єкти нерухомого майна, що перебувають у володінні ПрАТ «Львівтурист», які в найближчий час планують до відчуження, зокрема, до продажу плануються: об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 101, 101, які розташовані за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Коновальця Є., будинок 103.

16 серпня 2021 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на згадані вище об`єкти нерухомого майна.
Ухвалою слідчого судді вказаного районного суду від 16 серпня 2021 року клопотання прокурора задоволено.
Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.
Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001170 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 101, 101, які розташовані за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Коновальця Є., будинок 103 та на праві приватної власності належить ПрАТ «Львівтурист», слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки воно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.
Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 13 серпня 2021 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Доводи представника про те, що в кримінальному провадженні № 0001170 жодній особі не повідомлено про підозру, не впливають на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту зазначеного майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Також всупереч твердженням представника в оскаржуваній ухвалі відображено причетність Товариства до кримінального провадження у рамках якого накладено арешт на майно, зв`язок майна з обставинами, що розслідуються, підставу, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 101, 101, які розташовані за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Коновальця Є., будинок 103 та на праві приватної власності належить ПрАТ «Львівтурист», врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги представника. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власників майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Львівтурист» строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ПрАТ «Львівтурист», із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном, а саме на: об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 101, 101, які розташовані за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Коновальця Є., будинок 103, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Львівтурист», - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/43958/21-к Справа №11-сс/824/5561/2021 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1