Справа № 703/4862/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року суддя Смілянського міськрайсуду Черкаської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід в кримінальному провадженні №0000051 від 04.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,

установив:

На розгляд Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшло кримінальне провадження №0000051 від 04Л2.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України.

На підставі розпорядження керівника апарату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року №453, повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями вказане кримінальне провадження передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач ОСОБА_5 , судді ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою колегії судів від 11 листопада 2021 року, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 , вирішено здійснювати розгляд вказаного кримінального провадження суддею одноособово.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року задоволено заяву судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_6 про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2022 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1

11 січня 2022 року суддя ОСОБА_1 по вказаному кримінальному провадженню заявив самовідвід, який, ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 19 січня 2022 року задоволений.

24 січня 2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у даному кримінальному провадженні визначено суддю ОСОБА_3 , яка 25 січня 2022 року також заявила самовідвід.

Заяву мотивувала тим, що вказаний обвинувальний акт надійшов до суду з обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 та ч. І ст.309 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 та ч.3 ст.311 КК України.

В подальшому, в зв`язку з укладенням між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 угод про визнання винуватості з вказаного кримінального провадження виділені матеріали відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в окреме провадження, які передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач ОСОБА_3 , судді ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , та виділено кримінальному провадженню присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 703/1834/21.

Вироком колегії суддів у складі: суддя - доповідач ОСОБА_3 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , від 22 грудня 2021 року, за результатами розгляду кримінального провадження №703/1834/21 затверджено, укладені між прокурором та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , угоди про визнання винуватості, визнано винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушення та призначено покарання.

При цьому, під час розгляду кримінального провадження №703/1834/21 колегією суддів встановлювалися підстави для затвердження угод про винуватості, зокрема, обставини вчинення кримінальних правопорушень та встановлено, що вони були вчинені у складі організованої групи, до якої входила особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Як вбачається з вказаного вироку та обвинувального акту у кримінальному провадженні №703/4862/19, встановлені вироком обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушення є аналогічними обставинам кримінальних правопорушень у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 , кваліфікуючою ознакою якого є їх вчинення у складі організованої групи, до якої входили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, суддя ОСОБА_3 брала участь у розгляді іншої справи, в якій постановлено обвинувальний вирок та встановлено обставини і винуватість засуджених осіб, які обвинувачувалися у вчиненні одних і тих же кримінальних правопорушень спільно з обвинуваченим ОСОБА_4 .

За таких обставин вона не може брати участь у розгляді вищевказаного кримінального провадження.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та суддя, який заявив самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Відповідно до вимог норм ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду заяви за допомогою технічних засобів у зв`язку з неявкою осіб не здійснювалась.

Суд, розглянувши заяву про відвід, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, обвинувальний акт надійшов до суду відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 та ч. І ст.309 КК України, та ОСОБА_4 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України.

Ухвалою колегії суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року із цього кримінального провадження виділено в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 та ч. І ст.309 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, у зв`язку із укладенням із останніми та прокурором угод про визнання винуватості. Виділеному кримінальному провадженню присвоєно єдиний унікальний номер 703/1834/21.

Вироком колегії суддів у складі: суддя-доповідач ОСОБА_3 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , від 22 грудня 2021 року, за результатами розгляду кримінального провадження №703/1834/21 затверджено укладені між прокурором та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 угоди про визнання винуватості, визнано винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та призначено покарання.

При цьому, під час розгляду кримінального провадження №703/1834/21 колегією суддів встановлювалися підстави для затвердження угод про винуватості, зокрема, обставини вчинення кримінальних правопорушень та встановлено, що вони були вчинені у складі організованої групи, до якої входила особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Таким чином суд вважає, що викладені суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід обставини можуть викликати сумніви у її неупередженості та об`єктивності під час розгляду кримінального провадження №703/4862/19, оскільки обставини, які підлягають встановленню під час судового розгляду відповідного кримінального провадження, вже були предметом вивчення суддею, під час розгляду іншого кримінального провадження.

Статтею 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь судді, в кримінальному провадженні.

Згідно з п.3,4 ч. І ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином законодавцем не встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді та надано можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про об`єктивність і неупередженість судді.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року). Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад кримінального судочинства.

Ураховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення та запобігання у подальшому негативного ставлення до суду, а також з метою виключення будь-яких сумнівів сторони щодо неупередженого розгляду його справи, заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КПК України якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо уторити новий склад суду, то вирішується питання про передання кримінального провадження до іншого суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. 76, 80-82 КПК України,

у х в а л и в:

Заяву судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, передати до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для передання кримінального провадження до іншого суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_9