Справа № 671/1187/20
Провадження № 1-кп/686/298/22
19 січня 2022 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисянки, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_10 , 24 квітня 2020 року у період часу з 10 год. 40 хв. 14 год. 40 хв., перебуваючи в гостях у своєї сусідки ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_1 , розпивав із нею спиртні напої, в ході чого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними виник конфлікт, під час якого у останнього виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 .
Надалі, ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 , та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прикладанням сили, двома руками штовхнув ОСОБА_11 в груди, від чого остання впала сідницями на крісло. В подальшому, ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вище вказаному місці та час, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , взяв у руки дерев`яну частину табуретки (складається з двох ніжок табуретки), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прикладанням сили, наніс по одному удару дерев`яною частиною табуретки в ділянку передньої поверхні грудної клітини і правого плеча та не менше чотирьох ударів в область обличчя та голови ОСОБА_11 .
Внаслідок вище вказаних, умисних, протиправних дій, спрямованих на вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді:
- крововиливів під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, в правій надбрівній ділянці та в лівій скроневій ділянці, ран в ділянці правої вушної раковини, уламкового перелому кісток черепа в скроневій та лобній ділянці справа, розриву твердої мозкової оболонки в скроневій ділянці справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку та розривів речовини головного мозку в скроневій ділянці справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння і знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті;
- перелому грудини між 2-3-м ребрами, перелому нижньої щелепи в ділянці її кута справа, крововиливу з саднами в ділянці кута нижньої щелепи справа, крововиливу на підборідді справа з переходом на ділянку верхньої третини шиї, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень і в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають;
- крововиливу в правій надбрівній ділянці, ран в ділянці правої вушної раковини лівої вушної раковини, садна в ділянці правої вушної раковини, рани в правій надбрівній ділянці, крововиливу на обох повіках правого ока, крововилив на виличній ділянці справа, рани та садна в лівій завушній ділянці, крововиливу та саден на лівій виличній ділянці з переходом на щічну, садна на підборідді посередині, крововиливу на передній поверхні верхньої третини правого плеча та крововиливу в ділянці середнє-нижньої третини правого плеча, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Після нанесення вище вказаних умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла на місці події внаслідок отриманої відкритої черепної-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння черепа з субарахноїдальним крововиливом та розривом речовини головного мозку.
За умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_10 , підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 115 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 в суді про те, що 24 квітня 2020 року в обідній час він перебував в гостях у своєї сусідки ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_1 , де розпивав із нею за столом на веранді будинку спиртні напої, а саме пляшку горілки об`ємом 0,25 л., яку попередньо цього ж дня придбав у місцевому магазині та приніс із собою. Також, із собою він приніс салтісон, який також придбав у даному магазині.
Згідно з протоколом огляду місця події (з відеозаписом та ілюстративною таблицею) будинку по АДРЕСА_1 , працівниками поліції у веранді на кріслі виявлено труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті. Разом з цим, в ході даної слідчої дії зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення та у веранді на столі виявлено і вилучено порожню скляну пляшку «Nemirof» об`ємом 0,25 л., а також салтісон (т. 2 а.с. 39-83).
Показами свідка ОСОБА_12 про те, що 25.04.2020 року вона прийшла до будинку ОСОБА_11 та виявила її мертвою. ОСОБА_11 знаходилась у сидячому положенні на кріслі веранди, голова була опущена, при цьому у неї були видимі тілесні ушкодження на голові. Про дану подію одразу повідомила у поліцію. В той час, коли поліція прибула на місце події, вона бачила ОСОБА_10 на подвір`ї свого домогосподарства, яке розташоване поруч з домогосподарством ОСОБА_11 , при цьому обвинувачений був схвильований. Також, свідок повідомила, що є старостою села та як соціальний працівник час від часу навідувалась до ОСОБА_11 , оскільки вона похилого віку. Остання в будинку проживала одна, її провідувала донька, яка привозила продукти харчування, а також навідувались сусіди, зокрема і ОСОБА_10 . Окрім цього, свідок зазначила, що обвинувачений схильний до вживання алкогольних напоїв.
Потерпіла ОСОБА_8 показала, що 25 квітня 2020 року за повідомленням ОСОБА_12 прибула на місце події домогосподарство матері ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , де знаходився труп останньої з ознаками насильницької смерті (тілесними ушкодженнями). Також вказала, що обвинувачений ОСОБА_10 є сусідом матері та досить часто до неї ( ОСОБА_11 ) заходив. При цьому, остання неодноразово повідомляла про погане ставлення збоку обвинуваченого, зокрема і нанесення тілесних ушкоджень. З цього приводу вона мала розмову з ОСОБА_10 та застерігала щодо вчинення протиправних дій відносно своєї матері.
Показами в суді свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що вона є продавцем у магазині «Орхідея», що в с. Дзеленці, Волочиського району. 24 квітня 2020 року в обідню пору до магазину приходила ОСОБА_11 . Також, незадовго до ОСОБА_11 , до магазину приходив обвинувачений ОСОБА_10 , який придбав салтісон, пляшку пива та пляшку горілки об`ємом 0.25 л. Пляшку пива ОСОБА_10 випив поблизу магазину та пішов у невідомому їй напрямку.
За даними висновку експерта № 36 від 12.06.2020 року, згідно з яким була проведена судово-медична експертиза трупа, встановлено наступне:
- причиною смерті ОСОБА_11 явилася відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння черепа з субарахноїдальним крововиливом та розривом речовини головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами та наявністю вказаних ушкоджень, що були виявлені при розтині трупа. Смерть ОСОБА_11 могла настати біля 30-34-х годин до проведення дослідження її трупа в морзі, про що свідчить характер ранніх трупних змін: трупних плям та трупного заклякання;
- під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, в правій надбрівній ділянці та в лівій скроневій ділянці, уламкового перелому кісток черепа в скроневій та лобній ділянці справа, розриву твердої мозкової оболонки в скроневій ділянці справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку та розривів речовини головного мозку в скроневій ділянці справа, перелому грудини між 2-3-м ребрами, перелому нижньої щелепи в ділянці її кута справа, ран в ділянці правої та лівої вушної раковини, садна в ділянці правої вушної раковини, рани в правій надбрівній ділянці, крововиливу на обох повіках правого ока, крововилив на виличній ділянці справа, рани та садна на лівій завушній ділянці, крововиливу та саден на лівій виличній ділянці з переходом на щічну, крововиливу з саднами в ділянці кута нижньої щелепи справа, крововиливу на підборідді справа з переходом на ділянку верхньої третини шиї, садна на підборідді посередині, крововиливу на передній поверхні верхньої третини правого плеча та крововиливу в ділянці середньо-нижньої третини правого плеча. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось твердого тупого травмуючого предмету (предметів) вірогідно який має непрямолінійне ребро, не виключено частини дерев`яного табурета. Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, крововилив в ділянці середнє-нижньої третини правого плеча має давність утворення близько двох діб до часу настання смерті, всі інші тілесні ушкодження могли виникнути в короткий проміжок часу між їх нанесенням незадовго до моменту настання смерті ОСОБА_11 , тому точно встановити послідовність їх заподіяння неможливо;
- враховуючи кількість та розташування наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, а також характер травмуючого предмету, можна припустити, що по відношенню до неї могло мати місце від шести і більше прикладень травмуючої дії в різні ділянки тіла (по одному в ділянку передньої поверхні грудної клітки і правого плеча, інші в ділянку голови);
- виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден та ран в ділянці правої вушної раковини, крововиливу під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, вдавленого перелому в правій скроневій та лобній ділянці, розриву твердої мозкової оболонки в правій скроневій ділянці, субарахноїдального крововиливу, забою та розривів головного мозку в скроневій ділянці справа, за своїм характером, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя у момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Перелом грудини, перелом нижньої щелепи справа, крововиливи та садна в ділянці підборіддя та кута нижньої щелепи справа, за своїм характером, згідно п.2.2.1. «Правил…» мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Всі інші виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;
- потерпіла ОСОБА_11 під час отримання нею тілесних ушкоджень могла перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному, чи сидячому положенні тіла. Зважаючи на те, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження знаходяться в основному на передній поверхні тіла, більш вірогідно, що особа яка наносила їй вказані ушкодження могла знаходитись спереду потерпілої;
- зважаючи на важкість отриманих ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, малоймовірна можливість врятувати життя потерпілій при своєчасному наданні їй кваліфікованої медичної допомоги;
- не виключається можливість, що приспущені до верхньої третини стегон спідниця, лосини та плавки можуть свідчити про якесь переміщення тіла;
- при судово-медичній експертизі зразка крові з трупа ОСОБА_11 наявність етилового алкоголю не виявлено;
- не виключається можливість того, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли бути спричинені їй дерев`яною частиною табуретки;
- виключається можливість самостійно пересуватись або здійснювати потерпілою якихось інших цілеспрямованих дій після отримання перелому черепа з крововиливом та розривами головного мозку. Цілком імовірно, що після отримання всіх інших наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, остання могла вчиняти якісь інші активні дії (спрямовані на самооборону) та самостійно пересуватись при цьому;
- рана в правій надбрівній ділянці, крововилив та садна на лівій виличній ділянці з переходом на щічну та садно на підборідді посередині, могли утворитись як внаслідок прямих ударів так і при падінні з висоти власного зросту. Характер і локалізація всіх інших виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту;
- після заподіяння тілесних ушкоджень смерть потерпілої могла настати відразу, або не пізніше 30-ти хвилин після їх спричинення;
- будь-яких слідів та тілесних ушкоджень які б могли свідчити про скоєння з ОСОБА_11 статевого акту перед чи після її смерті, на одязі та тілі потерпілої не виявлено (т. 2 а.с. 87-90).
Даними протоколу огляду місця події від 25.04.2020 року, а саме літньої кухні на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , у якій проживає обвинувачений. У зазначеному приміщенні наявна грубка (піч) (т.3 а.с. 14, т.2 а.с. 190-193).
Відомостями протоколу №2635 т/121/14-2020 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 28.05.2020 року та додатку до нього (аудіозапису), відповідно до якого ОСОБА_10 30.04.2020 року перебуваючи в ІТТ №1 м. Хмельницького ГУНП в Хмельницькій області у розмові із співкамерником обговорює причини виникнення конфлікту з ОСОБА_11 , обставини нанесення їй ударів та заподіяння смерті. Зокрема ОСОБА_10 вказує, що наносив удари потерпілій частиною табуретки, яка складається з двох ніжок (т. 3 а.с. 80-82).
Законність проведення даних негласних слідчих (розшукових) дій підтверджується ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30.04.2020 року, якою надано дозвіл на проведення починаючи з 30 квітня 2020 року по 27 травня 2020 року аудіо-, відеоконтролю місця, приміщення камери Хмельницького ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області, на час перебування там особи підозрюваного ОСОБА_10 , шляхом прихованої фіксації відомостей, за допомогою аудіо-, відеозапису всередині публічно доступних місць, без відома присутніх у цьому місці осіб (т.3 а.с.76-77).
Окрім цього, встановлені судом обставини підтверджуються речовими доказами, які вилучені під час огляду місця події (будинку по АДРЕСА_1 ), зокрема було вилучено порожню скляну пляшку «Nemirof» об`ємом 0,25 л. та салтісон.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_10 згідно з пред`явленим обвинуваченням в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_11 суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 р., з яких слідує, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має (п. 22).
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_10 при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного та потерпілої, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_10 умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_11 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, оскільки наносячи ОСОБА_11 не менше чотирьох цілеспрямованих ударів дерев`яною частиною табуретки в область обличчя та голови, де знаходиться життєво важливий орган мозок, обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілої. Поведінка ж обвинуваченого після вчинення злочину, а саме початкове визнання вини, та сприяння розкриттю злочину, яка у подальшому змінилось на заперечення своєї винуватості, очевидно підтверджує його небажання запобігти таким негативним наслідкам.
Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, дослідженими судом доказами та беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_10 саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_11 .
Суд визнає недопустимим як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 26.04.2020 року та додатку до нього (відеозапису) за участю обвинуваченого, оскільки дана слідча дія в порушення вимог ч.4 ст.223 КПК України проведена в нічний час, а саме з 02 год. 07 хв. по 02 год. 25 хв. При цьому, стороною обвинувачення не доведено невідкладність проведення даної слідчої дії саме у вказаний час.
Разом з цим, твердження обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що 25 квітня 2020 року, перебуваючи в дворі свого домогосподарства, побачивши працівників поліції та почувши крики дружини свого сусіда ОСОБА_14 , яка заступалась за нього ( ОСОБА_14 ), з мотивів жалю та співчуття до останнього, він обмовив себе та заявив про скоєння вбивства, а також, перебуваючи в ІТТ м. Хмельницького, лише з метою підняття свого авторитету перед співкамерниками, він обмовив себе та вказав про свою причетність до нанесення потерпілій ударів та заподіяння смерті, суд визнає суперечливими, сумнівними та відхиляє з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_10 в суді не зміг пояснити, на причетність до якого злочину він обмовив себе, адже стверджував, що коли 24 квітня 2020 року залишив помешкання потерпілої на ній не було тілесних ушкоджень та вона була живою. Також він не пояснив яким чином дізнався про вбивство ОСОБА_11 . В свою чергу, під час судового розгляду ОСОБА_10 на запитання захисника та пред`явлення для ознайомлення фотознімків з місця події, зокрема фотознімків трупа ОСОБА_11 вказував на нанесення їй ударів, хоча і заперечував спричинення їй смерті. Під час проведення судово-психіатричної експертизи, в ході розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу та під час апеляційного розгляду ОСОБА_10 визнавав свою причетність до вчинення злочину. Щодо застосування будь-якого примусу, ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду ОСОБА_10 не заявляв.
Ствердження обвинуваченого про непричетність до спричинення тілесних ушкоджень та заподіяння смерті ОСОБА_11 , а також його припущення про перебування в будинку останньої сторонніх осіб, з огляду на досліджені судом докази, суд розцінює як необгрунтовані, безпідставні, очевидно висловлені з метою ухилення обвинуваченого від відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх.
Ці твердження обвинуваченого повністю спростовуються вищенаведеними належними, достовірними та допустимими доказами, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів.
Також, суд не бере до уваги покази в суді ОСОБА_15 , яка є дружиною ОСОБА_10 , про те, що на її думку останній непричетний до умисного вбивства ОСОБА_11 , оскільки як вона ж і пояснила, 24 квітня 2020 року лише бачила як обвинувачений близько 10 год. пішов у напрямку центру села, після цього вже бачила його вдома близько 17 год. Також, ОСОБА_15 зазначила, що проживає на одному домогосподарстві з ОСОБА_10 , проте окремо, тобто останній мешкає один у літній кухні.
В ході судового розгляду захисник обвинуваченого висловив твердження про причетність до умисного вбивства ОСОБА_11 її сусіда ОСОБА_14 . Зокрема вказав, що під час досудового розслідування 25 квітня 2020 року у будинку ОСОБА_14 проведено обшук, в ході якого вилучено камуфляжні штани із плямами крові, відро із плямами крові, яка за висновком судової експертизи належала потерпілій ОСОБА_11 . Окрім цього, під час огляду місця події за адресою проживання ОСОБА_11 виявлено та вилучено упакування з-під морозива, яке 24 квітня 2020 року у місцевому магазині купував ОСОБА_14 . Також до його помешкання привів слід під час застосування службового собаки.
Дійсно, згідно висновку експерта № 261 від 28.05.2020 року була проведена судово-медична експертиза рубашки та штанів, вилучених під час обшуку за місцем проживання свідка ОСОБА_14 та встановлено, що на штанах камуфльованих знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н. Отже, ця кров може належати особі в крові якої знаходиться антиген Н, в тому числі і потерпілій ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 160-161).
Також, згідно висновку експерта № 289 від 15.06.2020 року була проведена судово-медична експертиза відра, вилученого під час обшуку за місцем проживання свідка ОСОБА_14 та встановлено, що на відрі, знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н. Отже, ця кров може належати особі в крові якої знаходиться антиген Н, втому числі і потерпілій ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 175-176).
Разом з цим, дані висновки експерта не містять категоричні та однозначні відомості про належність крові на поверхні зазначених об`єктів саме потерпілій ОСОБА_11 .
Також, як вбачається з протоколу обшуку від 25 квітня 2020 року, який проведено за місцем проживання ОСОБА_14 (який на даний час помер), останній не заперечував, що 24 квітня 2020 року відвідував ОСОБА_11 за місцем її проживання (т.2 а.с. 155-157).
Будь-яких достовірних доказів вчинення ОСОБА_14 умисного вбивства ОСОБА_11 , не встановлено. Такі твердження суд визнає неправдивими та очевидно вмотивованими з метою ухилитись обвинуваченим від відповідальності за фактично вчинене. Сам обвинувачений щодо причетності ОСОБА_14 до умисного вбивства ОСОБА_11 не зазначає.
З урахуванням наведеного суд відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_10 до вбивства потерпілої ОСОБА_11 , а також твердження захисника про вчинення такого ОСОБА_14 . Такі доводи сторони захисту, з огляду на досліджені судом докази, суд розцінює як необгрунтовані, безпідставні та очевидно висловлені з метою ухилення обвинуваченим від відповідальності за фактично вчинене.
Також, суд відхиляє ствердження захисника про відсутність доказів перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки таку обставину підтвердив сам обвинувачений та свідок ОСОБА_13 .
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 в умисному вбивстві умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно з висновком судово-псхіатричного експерта №261 від 15.05.2020 року, ОСОБА_10 виявляє органічний розлад особистості не уточненого генезу з легкими змінами, виявляв такий і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. ОСОБА_10 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період інкримінованого йому злочину, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними і на теперішній час. ОСОБА_10 в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, крім вищевказаного не знаходився. ОСОБА_10 в період вчинення інкримінованого йому злочину в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, як підстави для кваліфікації стану сильного душевного хвилювання не знаходився. ОСОБА_10 міг усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними у момент скоєння злочину. ОСОБА_10 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, він може приймати участь у слідчих діях вході проведення досудового розслідування та у подальшому судовому процесі. ОСОБА_10 до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності не схильний та може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності (т. 2 а.с. 220-222).
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_10 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_10 є особою похилого віку, пенсіонер, посередньо характеризується, проте він вчинив особливо тяжкий насильницький злочин, який визначається найвищим, винятковим ступенем небезпечності для суспільства, який спричинив тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_11 . Більше того, обвинувачений вчинив цей злочин в стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку, що покарання йому обтяжує.
Зазначені обставини свідчать про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.
Суд не визнає в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, активне сприяння розкриттю злочину (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки таких обставин в ході судового розгляду не встановлено, своєї провини обвинувачений відверто не визнав, спричинених наслідків не відвернув.
Визначаючи вид покарання ОСОБА_10 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер злочинних дій та їх наслідки, всі відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його стан здоров`я та вік, поведінку до та після вчинення злочину, позицію прокурора і приходить до висновку призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у мінімальному розмірі.
На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому слід залишити у виді тримання під вартою, адже ОСОБА_10 засуджується до позбавлення волі на тривалий строк. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також досліджені судом докази, суд приходить до переконання, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ухилятиметься від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_10 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25.04.2020 року (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази слід: куртку, темного кольору; кофту клітчасту; штани, сірого кольору та пару туфлів, що вилучені під час особистого обшуку при затримані ОСОБА_10 повернути йому за належністю, решту знищити, а накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26 квітня 2020 року арешт у якому відпала потреба, в порядку ст. 174 КПК України скасувати.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
На підставі та в порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 25.04.2020 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази: куртку, темного кольору; кофту клітчасту; штани, сірого кольору та пару туфлів, що вилучені під час особистого обшуку при затримані у підозрюваного ОСОБА_10 повернути останньому за належністю, решту знищити.
Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26 квітня 2020 року арешт на речові докази скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя

судді: