Дата документу 31.03.2022 Справа № 554/1974/22
Провадження № 1-кс/554/2859/2022
УХВАЛА
Іменем України

31 березня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000313 від 17.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, у якому прохав накласти арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 128,4 кв.м, що розташоване у будинку АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, окрім надання вказаного приміщення у використання особами для укриття під час повітряних тривог у період воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про внесення правок до клопотання у зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що майно, щодо якої вирішується питання про арешт майна, включає в себе нежитлові приміщення площею 117, 2 кв.м., які знаходяться в будинку під літерою А-3 по вул. Жовтнева, 32 в м. Полтава, зареєстровані в Полтавському бюро технічної інвентаризації реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 120, розташовані на земельній ділянці, норма користування якої не визначена. Наголошувала, що вказане нежитлове приміщення є речовим доказом, а тому з метою збереження цього речового доказу необхідно накласти арешт, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Водночас звертала увагу, що накладений арешт не буде надмірним втручання у здійснення господарської діяльності, оскільки не передбачає заборону використання цього майна.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказувала, що Командитне товариство «Кобяк та інші Фірма «Хвилинка» на законних підставах володіє нежитловим приміщенням за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 32 на підставі Договору купівлі-продажу комунального майна 07.02.2003 року. Вказаний договір було змінено відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави, яке набрало законної сили, та до договорукупівлі продажу було внесені відповідні зміни. Вказані зміни зареєстровані ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» 10.07.2009 року. Вказане приміщення не визнано органом досудового розслідування речовим доказом, а тому підстави для накладення арешту на майно відсутні, не вказано яким критеріям ст. 98 КПК України відповідає вказане майно.

Вважає, що дане кримінальне провадження є надуманим, внесено до ЄРДР без достатніх об`єктивних підстав. Підвали за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 32 ніколи не були бомбосховищами. Власники не відмовляли мешканцям у доступі перебувати під час повітряної тривоги у підвалі, належного даному товариству. Навпаки власники обладнали для перебування у підвалі, надали ключі мешканцям. Тому клопотання про арешт майна є необгрунтованим, не конкретним, оскільки площа вказаного майна не відповідає дійсній площі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У провадженні СВ Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000313 від 17.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У клопотанні про арешт майна вказано, що досудовим розслідуванням установлено, що службові особи Полтавської міської ради зловживаючи службовим становищем безпідставно передали суб`єктам господарювання для ведення підприємницької діяльності підвальні приміщення будинків в м. Полтава, які призначені для захисту людей внаслідок виникнення надзвичайних ситуацій, воєнних дій та терористичних актів (бомбосховищ).

07.02.2003 року між Управлінням майна комунальної власності міста Полтава та Командитним товариством «Кобяк та інші Фірма «Хвилинка» укладено Договір купівлі-продажу комунального майна нежитлового приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 32, посвідченого 07.02.2003 року у Четвертій полтавській державні нотаріальній конторі під реєстровим № 2-308, зареєстрованого 28.02.2003 року у Полтавському бюро технічної інвентаризації.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.10.2006 року позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до Полтавської міської ради, КП «Інвентаризатор», ГЖЄД № 1, КТ «Кобяк та інші фірами «Хвилинка», Головного управління з питань житлово-комунального власності міста про визнання договору купівлі-продажу підвального приміщення недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю, внесення змін в технічні паспорти власників квартир, про визнання рішення Полтавського міськвиконкому недійсним, про спростування відомостей, визнання недійсним договору оренди, визнання недійсним свідоцтв про право власності задоволено частково.

На виконання вказаного судового рішення 10.06.2009 року між Управлінням майна комунальної власності міста та Командитним товариством «Кобяк та інші Фірма «Хвилинка» внесені зміни та доповнення №1 до договору купівлі-продажу комунального майна нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчені Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою під реєстровим № 1-1167, зареєстрованого 10.07.2009 року у Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», а саме викладено в новій редакції: «Майно включає в себе нежитлові приміщення площею 117, 2 кв.м., які знаходяться в будинку під літерою А-3 по АДРЕСА_1 , зареєстровані в Полтавському бюро технічної інвентаризації реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 120, розташовані на земельній ділянці, норма користування якої не визначена».

Відповідно до довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 05.11.2021 року № 13612 згідно матеріалів Полтавського БТІ та проведеного обстеження станом на 26.10.2021 група нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_2 ) відповідає таким характеристикам: група нежитлових приміщень А-3, площа 122,8 кв.м., загальна площа групи нежитлових приміщень в будівлі «А-3» змінилась у зв`язку з уточненням лінійних розмірів, демонтажем перегородок, включенням площі дверних отворів.

Власником групи нежитлових приміщень на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою полтавською нотаріальною держконторою від 07.02.2003 року за № 2-308; акт прийому передачі № 65 від 07.02.2003 року; зміни та доповнення до договору купівлі-продажу посвідчені Четвертою полтавською нотаріальною держконторою від 10.06.2009 року за № 1-1167 є Командитне товариство «Кобяк та інші Фірма «Хвилинка»

Відповідно до Технічного паспорту, який виготовлено 26.10.2021 року група нежитлових приміщень А-3 складає: VІІ підвал 18,2 кв.м, VІІІ підвал 13,7 кв.м., ІХ підвал 4,7 кв.м., ХV вмивальник 3.1 кв.м., ХVІ склад 30,1 кв.м., ХVІІ склад 29,8 кв.м., ХVІІІ підвал 21.,1 кв.м., ХХІІ вбиральня 1,2 кв.м, ХХІІІ вбиральня 0,9 кв.м.

Прокурор вказує, що на даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно, яке вважають речовим доказом.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою ст. 170 КПК України визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя вважає, що матеріали поданого клопотання не містять обґрунтування та доказів того, що вказане майно є речовим доказом, а також прокурором не доведено, що існує наявність розумних підозр вважати, що дані матеріальні об`єкти є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність необхідності накладення арешту, а тому в задоволенні поданого клопотання слід відмовити, як необґрунтованого.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.107, 170-171, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власник майна, котрий був відсутній у судовому засіданні має право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Повний текст ухвали буде складено 04.04.2022 о 13.05 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1