Справа №-613/159/21 Провадження №-1-кп/613/51/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 10.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 10.06.2020 о 06 год. 40 хв., керуючи технічно справним легковим автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом легковим марки ПВ моделі 01Б, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Віталія Сахна у м. Богодухів Харківської області, в напрямку перехрестя з вул. Ломоносова у м. Богодухів Харківської області, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, та п.13.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, діючи з необережності, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, тобто, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував габарити вказаного причіпа, не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася по узбіччю в попутному з ним напрямку, в результаті чого ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 18.09.2020 № 12-14/218-БГ/20, отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки правого стегна зі зміщенням кісткових відламків.

Невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п.13.1, п.13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В рамках судового засідання 19.11.2021 від потерпілої ОСОБА_4 надійшла заява про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим відповідно до ст.46 КК України.

Крім того, 09.12.2021 захисником ОСОБА_7 подано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням сторін на підставі ст. 46 КК України, оскільки ОСОБА_6 повністю відшкодував завдані збитки потерпілій ОСОБА_4 , раніше не судимий, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості. При цьому, захисник просить питання про доведеність вини особи не вирішувати, цивільний позов прокурора залишити без розгляду, розподіл витрат на залучення експертів не здійснювати, скасувати арешт, накладений на майно автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причіп легковий марки ПВ моделі 01Б, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 .

Потерпіла та її представник в судовому засіданні подану потерпілою заяву підтримали з підстав, викладених в останній, підтвердили, що обвинувачений примирився з потерпілою, вибачився перед нею, відшкодував їй шкоду матеріального та морального характеру, зокрема, виплачена ним сума повністю покрила витрати на її лікування. Претензій матеріального чи морального характеру вона до обвинуваченого не має.

Обвинувачений в судовому засіданні погодився на закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Захисник у судовому засіданні просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив невеликої тяжкості злочин, примирився з потерпілою та відшкодував потерпілій усі завдані його діями збитки та усунув заподіяну останній шкоду. Вказує, що у спірних відносинах потерпілою є ОСОБА_4 , і саме їй належить право примиритися з обвинуваченим. У свою чергу, КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» у спірних відносинах є цивільним позивачем. Вважає, що цивільний позов про відшкодування витрат лікарні на лікування ОСОБА_4 може бути заявлений поза межами кримінального провадження, в окремому провадженні в цивільному порядку. Питання про доведеність вини ОСОБА_6 просив не вирішувати, оскільки кримінальне провадження за ст. 46 КК України закривається з нереабілітуючих підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття провадження у справі, оскільки, виходячи з буквального тлумачення ст. 46 КК України, необхідною умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження є повне усунення шкоди та відшкодування збитків, завданих злочином, у тому числі витрат держави на лікування потерпілої. Невідшкодування обвинуваченим збитків, завданих державі, свідчить про невиконання передбачених законом вимог про відшкодування збитків та є перешкодою для закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України. При цьому, кошти потерпілій були виплачені вже на стадії судового розгляду справи, а відтак, є необґрунтованим твердження потерпілої про те, що обвинувачений оплатив лікування ОСОБА_4 .. Крім того, вважає, що вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому відповідний висновок суду повинен бути відображений у судовому рішенні. Також зазначив, що процесуальні витрати кримінального провадження повинні бути стягнуті з винної особи обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Раз з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 439/397/17 зазначено, що тлумачення словосполучення "відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду" як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим відповідно до ст.46 КК України досить тісно пов`язане з тлумаченням самого поняття "потерпілий", яке вживається в цій статті, оскільки кримінально-правове поняття потерпілого більш вузьке, ніж кримінально-процесуальне. Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "потерпілий", яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого. Поняття "потерпілий" в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України. Право на примирення у ст.46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Статтею 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим: 1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; 2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, що підтверджується довідкою ОСК ГУНП в Харківській області від 18.11.2020. Вперше обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії необережного нетяжкого, та не належить відповідно до примітки ст.45 КК України до категорії корупційних.

Судом встановлено, що у матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_4 від 04.08.2021, у якій потерпіла повідомляє, що шкода їй відшкодована, претензій до ОСОБА_6 вона не має, вибачає останнього, при вирішенні питання про покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду (т.1, а.с.150).

Згідно з наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_4 від 04.08.2021, остання отримала від ОСОБА_6 суму в розмірі 11200 грн. (еквівалент 400 доларів США) в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, отриманої нею від джерела підвищеної небезпеки в результаті ДТП, що сталася 10.06.2020, майнових претензій до ОСОБА_6 вона більше не має (т.1, а.с.244).

В обвинувальному акті не наведено обставин, які б свідчили про перебування ОСОБА_6 на час ДТП у стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах кримінального провадження, наданих прокурором до суду, відсутні докази перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою, на підставі вимог ст. 46 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Щодо цивільного позову, заявленого прокурором в інтересах держави в особі Богодухівської районної державної адміністрації, про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 в сумі 18325,90 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до наведеної вище правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі №439/397/17, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 КК України.

Ані Богодухівська районна державна адміністрація, ані КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» Богодухівської районної ради у даному кримінальному провадженні не є потерпілим. Богодухівська РДА у даній справі є цивільним позивачем.

При цьому слід зазначити, що відповідно до обвинувального акту (т.1, а.с.1-4), ОСОБА_6 органом досудового розслідування не інкримінувалось завдання збитків Богодухівській районній державній адміністрації або КНП «Богодухівська ЦРЛ».

Приписами ч.1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч.1 ст.337 КПК України, у суду відсутні підстави вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Положеннями ч.1 ст.129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, у випадках закриття кримінального провадження як на стадії досудового розслідування, так і в суді, цивільний позов розгляду не підлягає, що не перешкоджає пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.08.2021 по справі № 161/694/20, від 24.05.2018 по справі №531/2332/14-к, за змістом якої у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Щодо вирішення долі процесуальних витрат за проведення експертних досліджень у даному кримінальному провадженні у загальній сумі 5230,40 грн., суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як зазначалось вище, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи захисника з приводу відсутності підстав для сплати ОСОБА_6 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо нього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали, а також висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.10.2021 по справі № 584/800/20.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 , накладений ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24.06.2020, необхідно скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 46 КК України, ст. 100, ч. 4 ст.170, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_4 та клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням його з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000312 від 10.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз:
2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 20 коп. на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 7/1043СЕ-20 від 20.08.2020,
1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. на проведення судової автотехнічної експертизи № 7/1476СЕ-20 від 09.10.2020,
1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. на проведення судової автотехнічної експертизи № 7/1671СЕ-20 від 10.11.2020, виконаних Харківським НДЕКЦ МВС України.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Богодухівської районної державної адміністрації про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Роз`яснити прокурору право на звернення з цивільним позовом про відшкодування завданої злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 24.06.2020 по справі № 613/612/20 на автомобіль «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп легковий марки ПВ моделі 01Б державний номерний знак НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_6 , та повернути вказані автомобіль та причеп ОСОБА_6 як законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 7 (семи)днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1