Справа№621/3459/21
Провадження №1-кс/621/995/21
УХВАЛА
іменем України

15 листопада 2021 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача СД відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:
11.11.2021 дізнавач СД відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 02 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії та номеру: НОМЕР_1 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 15.02.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області за частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі із позбавлення права керування транспортним засобом на строк 2 роки. 10.07.2020 ОСОБА_5 звільнився з установи виконання покарань. Відповідно до частини 3 статті 55 Кримінального кодексу України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання. Проте, встановлено, що незважаючи на вирок суду, 10. 04.2021 та 26.07 2021 ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності покарання за яке передбачена частиною1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Окрім цього, встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на зберіганні у ТСЦ №6349 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області. Але, незважаючи на судове рішення про позбавлення права керувати транспортним засобом, ОСОБА_5 16.03.2021 отримав у ТСЦ №6349 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області посвідчення водія НОМЕР_3 .
Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження 10.11.2021 було проведено огляд місця події у службовому кабінеті №308 виділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Донецька, буд. 26. В ході проведення огляду місця події ОСОБА_5 , добровільно видав посвідчення водія на його ім`я, серії та номеру НОМЕР_3 та пояснив, що отримав вказане посвідчення 16.03.2021, під час відбуття покарання у виді позбавлення права керувати, транспортним засобом.
Дізнавач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності та без фіксування технічними засобами, на задоволенні клопотання наполягав.

Прокурор під час судового розгляду підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту за його відсутності, не заперечувала проти накладення арешту.

Враховуючи незаявлення прокурором клопотання про фіксування, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, вислухавши думку прокурора, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини 1 статті 40-1 Кримінального процесуального кодексу України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України; копії протоколу огляду місця від 10.11.2021; копії посвідчення НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ; копії постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.11.2021; копії письмових пояснень ОСОБА_5 .

Згідно з пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписами частин 10, 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно, зазначене у клопотанні, є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 107, 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання дізнавача СД відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження, користування та розпорядження, на вилучене під час огляду місця події 10.11.2021 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії та номеру: НОМЕР_3 , яке належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно дізнавачем СД відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: