Провадження №: 1-кс/755/5782/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2022 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0004344 та додані до нього матеріали,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
20.12.2021 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0004344.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідування встановлено, що 09.12.2021 року до Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві надійшло повідомлення про те, що у сервісному центрі МВС по АДРЕСА_1 , виявлено автомобіль марки «Lend Rover», моделі «Discavers sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого були виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 із ознаками підробки.
У ході проведення огляду місця події від 09.12.2021 року виявлено транспортний засіб «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , біля якого знаходився ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_5 , серії НОМЕР_2 . В подальшому в ході огляду місця події вилучено свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль, яке поміщено до спеціально пакету КІV2127269, автомобіль «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , та ключі від нього.
Безпосередньо сам транспортний засіб засіб «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , вилучено та поміщено на штраф майданчик за адресою: АДРЕСА_2 .
На думку прокурора, наявні достатні підстави вважати, що транспортний засіб марки «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконного заволодіння транспортним засобом.
Крім того, 10 грудня 2021 року дізнавачем Дніпровського УПІ ГУ НП у м.Києві було винесено постанову, якою транспортний засобів марки «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004344.
Враховуючи вищевикладене, до Єдиного реєстру досудових внесено відомості за №0004344 від 10.12.2021 року за ч.4 ст.358 КК України.
Таким чином, виникла необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , оскільки вказаний транспортний засіб має силу речових доказів.
На підставі викладеного, беручи до уваги, що в ході огляду місця події вилучено вищезазначений автомобіль, який має силу речового доказу та необхідний для встановлення істини по даному провадженню, прокурор просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Представник власника майна ТОВ СМ-АРТ адвокат ОСОБА_5 подала до суду письмові заперечення з додатками, та просила суд відомовити в задоволенні даного клопотання, посилаючись на те, що дане клопотання необгрунтоване та безпідставне, право власності на автомобіль було набуто у встановленому законом порядку, на підтвердження чого надала суду копію договору купівлі-продажу від 09.02.2017 року між ТОВ Сабріна+ та ТОВ СМ-АРТ та копії платіжних доручень. Відповідно до інформації з відкритих даних, сервісів перевірки документів Головного сервісного центру МВС, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилученого автомобіля НОМЕР_6 , яке ніби-то містить ознаки підробки дійсне та міститься в базі даних сервісного центру, та додала відповідний витяг. Крім того, представник звертає увагу суду на те, що клопотання та долучені матеріали не містять конкретної інформації про те, з якою метою було вилучено автомобіль та ключі від нього, та в подальшому було визнано речовими доказами, оскільки як з клопотання, так і з долучених до нього матеріалів вбачається, що було виявлено лише ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію ТЗ, та в подальшому внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, де предметом кримінального правопорушення є офіційний документ, який і було вилучено. Разом з тим, питання про арешт вилученого свідоцтва та ключів прокурор взагалі не ставить.
Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, а також надані прокурором для огляду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що 10.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (кримінальне провадження №0004344).
Приписами статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбаченого, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, дізнавача чи прокурора також і ч.3 ст.132 КПК України.
Разом з тим, за положенням ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, а також те, що до теперішнього часу відсутні будь-які докази, що майно, а саме транспортний засіб засіб «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 набуте кримінально-протиправним шляхом та є об`єктом протиправних дій, то існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність постанови слідчого від 10.12.2021 року про визнання речовими доказами.
Доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, не є безумовною підставою для накладання арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовими доказами.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що в резолютивній частині клопотання прокурор взагалі не просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , та ключі від даного автомобіля, які також були вилучені, хоча до ЄРДР внесені відомості саме за ч.4 ст.358 КК України.
Крім того, до клопотання про арешт майна прокурор не долучив жодних доказів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності.

В той же час, згідно наданих власником майна документів, а саме договору купівлі-продажу від 09.02.2017 року вбачається, що транспортний засіб «Lend Rover», моделі «Discavers sport», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , на праві власності належить ТОВ СМ-АРТ.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Питання застосування інституту тимчасового вилучення майна врегульоване Главами 16 та 17 Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема статтями 167-175 цього Кодексу. Даними правовими нормами законодавцем визначено конкретне визначення можливої наступної долі вилученого майна, зокрема до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення.

Враховуючи викладене, обмеження, в даному випадку, власника у праві відчуження, розпорядження та користування його майна, є очевидно непропорційним та містить ознаки свавільного втручання, а також безпідставно покладає на власника майна додаткові матеріальні зобов`язання щодо оплати часу перебування транспортного засобу на штраф майданчику.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0004344 відмовити.
Майно, тимчасово вилучене 09.12.2021 року, а саме: транспортний засіб марки «Land Rover», моделі «Discaveri Sport», д.н.з. НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , ключі від даного автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_6 ,яке передано на відповідальне зберігання до штраф майданчику за адресою: АДРЕСА_2 ,- негайно повернути власнику ТОВ СМ-АРТ.
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1