Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2917/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

встановила:
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новограда-Волинського, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, раніше судимого:
1) 03.04.2007 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 20.11.2007 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
3) 18.07.2008 Апеляційним судом Житомирської області за ст.348, 71 КК України до 10 років позбавлення волі, відомості про звільнення з МПВ відсутні;

визнано винним в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Також його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новограда-Волинського, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, раніше судимого:
1) 26.01.2011 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.186 КК України до 1-го року позбавлення волі, на підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) 24.02.2012 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.ст.69, 70, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі;
3) 08.05.2014 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, 11.11.2016 звільнений з Коростенської ВК № 71 по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Також його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Продовжено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 березня 2021 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.
Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання з 01 травня 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 01.05.2017 по день вступу вироку в законну силу з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 17 915 гривень 50 копійок та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_13 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 гривень.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.05.2017 - скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь держави 30 534 гривні 20 коп. судових витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні, а саме:
-за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 1/909 989 грн. 60 коп.;
-за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/343-СЕ/17 4759 грн. 04 коп.;
-за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/389-СЕ/17 7733 грн. 44 коп.;
-за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/344-СЕ/17 5353 грн. 92 коп.;
-за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/390-СЕ/17 5948 грн. 80 коп.;
-за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/391-СЕ/17 5353 грн. 92 коп.;
-за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5/335 395 грн. 48 коп.;
Речові докази у кримінальному провадженні:
- куртку зеленого кольору; штани спортивні чорного кольору «Sailing Cruise»; кросівки чорного кольору «SITE»; кофту з капюшоном сірого кольору «BOXING Club»; футболку білого кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області повернуто ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон марки «Lenovo A 390» ІМЕІ 1, 2 НОМЕР_1 з сім картками операторів стільникового зв`язку «Київстар» - НОМЕР_2 та «Лайфселл» - НОМЕР_3 ; сім картку стартового пакету «Київстар» - НОМЕР_2 ; картку «WOG Прайд» № НОМЕР_4 ; годинник електронний з корпусом з металу жовто-сріблястого кольору з написом на нижній частині «STAINLESS STEEL BACK D-09»; адаптер марки «KINGSTON mikro SD»; навушники до мобільного телефону в корпусі чорного кольору; розмінні монети України номіналами: 5 коп. 4 шт., 10 коп. 3 шт., 50 коп. 1шт., які належать ОСОБА_8 та знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області конфісковано в дохід держави;
- чоловічі туфлі чорного кольору, джинсові штани чорного кольору, блайзер чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору, майку помаранчевого кольору, бриджі, куртку, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області повернуто ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон марки «Nokia 6100», який належить ОСОБА_9 та знаходиться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області конфісковано в дохід держави;
- ніж та капюшон з нашаруванням речовини бурого кольору, речі, вилучені в ході огляду трупа ОСОБА_14 : куртку, штани, футболку, труси, шкарпетки, кросівки з нарахуванням речовини бурого кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області знищено;
- два диски з інформацією про з`єднання абонентських номерів потерпілого ОСОБА_14 , підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено в матеріалах кримінального провадження.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 29.04.2017, близько 21 години, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, по вул. Івана Франка, 3-а у м. Новограді-Волинському, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_14 , якому запропонував вжити спиртні напої разом з його братом ОСОБА_9 за місцем їхнього проживання в будинку АДРЕСА_1 , на що той погодився.
У цей же день та час ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , знаходячись за місцем їхнього проживання в будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що ОСОБА_14 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок спільного розпивання спиртних напоїв, вирішили вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисне вбивство останнього з корисливих мотивів і тим самим вступили в попередню злочинну змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисного вбивства ОСОБА_14 з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , цього ж дня, близько 23 години 55 хвилин, разом з потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі таксі марки «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_5 , доїхали до лісопосадки, неподалік будинку АДРЕСА_2 .
Перебуваючи у лісопосадці, неподалік будинку АДРЕСА_2 , близько 00 годин 10 хвилин 30.04.2017 року ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , який є особою, яка раніше вчинила розбій, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисного вбивства ОСОБА_14 з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, нанесли чисельні удари руками та ногами по голові та тулубу останнього, після чого ОСОБА_9 заздалегідь заготовленим ножем для нанесення тілесних ушкоджень та вбивства потерпілого, заподіяв ОСОБА_14 різану рану шиї і таким чином, діючи в рамках спільного злочинного умислу за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, умисно вбив ОСОБА_14 .
Смерть ОСОБА_14 настала від колото-різаного поранення передньої поверхні шиї на рівні верхньої частини щитоподібного хряща з ушкодженням шкіри, м`язів шиї, надгортанника, задньо-лівої поверхні глотки, лівої загальної сонної артерії, яке супроводжувалося гострою крововтратою.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаного з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, умисно незаконно заволоділи майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Нокіа 1280» вартістю 273,33 грн. та грошовими коштами у розмірі 50 грн.
У ході умисного вбивства ОСОБА_14 з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням шкіри, м`язів шиї, надгортанника, задньо-лівої поверхні глотки, лівої загальної сонної артерії з крововиливами в м`які тканини навколо, яке має прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжкого тілесного ушкодження; 8 ран на передньо-правій поверхні шиї на рівні щитоподібного хряща з ушкодженням шкіри, м`язів шиї; синець на передньо-правій поверхні шиї, переломів обох великих ріжків під`язикової кістки, перелому щитоподібного хряща, із крововиливами у м`які тканини; перелому 9 ребра справа по середній пахвовій лінії з крововиливом у м`які тканини навколо; переломів 6-7 ребер зліва по передній пахвовій лінії з крововиливом у м`які тканини навколо; рани на верхній губі зліва, синців на підборідді, на носі, в лівій частині обличчя, брові, лобі, лівому вусі, саден на лобі зліва, садна на правому вусі, у тім`яній ділянці справа, синців на передній поверхні грудної клітини справа, на задній поверхні грудної клітини зліва; саден в поперековій ділянці на всьому протязі та в ділянці верхньої частини лівої сідниці.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, правильність кваліфікації дій та фактичних обставин справи, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнати винуватими у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.4 ст.187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді довічного позбавлення з конфіскацією всього майна.

Вважає, що покарання, яке призначено судом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам і є явно несправедливим за своєю м`якістю.

Зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.65 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та інші обставини, що впливають на призначення покарання.

Посилається на те, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченим не врахував, що обвинувачені будучи раніше притягнутими до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, знов вчинили особливо тяжкий злочин з корисливих мотивів - вбивство людини, що свідчить про неможливість виправлення даних осіб, шляхом призначення їм такого покарання. Крім того, даний злочин вони вчинили у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як особи представляють підвищену небезпеку для суспільства, що унеможливлює застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк і тому у відповідності до ст.64 КК України необхідно застосувати щодо обвинуваченого покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від січня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Посилається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що під час проведення досудового слідства стороною обвинувачення були грубо порушені норми КПК, які негативно вплинули на остаточне рішення суду.

Зазначив, що з метою запобігання винесення необґрунтованого вироку, ним, відповідно до ч.2 ст.303 КПК в підготовчому судовому засіданні було подано скаргу на неправомірні дії прокурора при проведенні досудового слідства, а саме виділення в окреме провадження злочинних дій ОСОБА_15 та необхідності повернення обвинувального акту кримінального провадження №0000078 прокурору. При судовому розгляді кримінального провадження скарга фактично вирішена не була і їй не була надана правова оцінка.

Вказує, що 02.05.2017 року слідчим проведено слідчий експеримент із «свідком» ОСОБА_15 , який на місці розповів про обставини вчинення злочинів, показав місце, де він витер закривавлений ніж, куди він викинув ножа та ганчірку, які було вилучено, показав банкомат із якого він разом із братами ОСОБА_16 намагався зняти кошти із картки потерпілого. Незважаючи на причетність ОСОБА_15 до вчинення злочинів, його роль у обвинувальному акті взагалі не вказана. В кримінальному провадженні він зазначений як свідок. В той же час, 11 березня 2020 року при апеляційному розгляді справи було з`ясовано зі слів прокурора, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_15 виділено в окреме провадження, хоча в судовій справі така постанова відсутня. Таке виділення не дає можливості повно, об`єктивно та всесторонньо розглянути дане кримінальне провадження. Разом із тим відповідно до ст.217 КПК матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження зафіксовано докази на причетність ОСОБА_15 до вчинення вбивства та розбійного нападу.

Також вказує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, визнав частково та пояснив, що 29.04.2017 року дійсно він, його брат ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та знайомий ОСОБА_19 , якого до цього часу він не знав, після розпиття спиртних напоїв на автомобілі «Таксі» приїхали на околицю міста до лісопосадки. Від ОСОБА_20 йому було відомо, що ОСОБА_21 заборгував останньому кошти і в них існують неприязні стосунки. На цьому ґрунті він разом із ОСОБА_20 побили потерпілого, нанісши йому удари ногами та руками по голові і тулубу. Коли він відійшов в сторону, то бачив як ОСОБА_22 декілька раз вдарив ножем ОСОБА_23 в область шиї. Під час бійки у нього, на землю випав його капюшон, яким ОСОБА_20 витер ніж, та разом із капюшоном через паркан викинув на територію військової частини. Його брат ОСОБА_24 участі у бійці не приймав. Щодо вбивства ОСОБА_21 , то він особисто в змову із ОСОБА_20 на позбавлення життя ОСОБА_21 не вступав і не очікував того, що ОСОБА_20 може вбити потерпілого. Вказані покази підтвердив ОСОБА_17 .

Разом з тим зазначає, що викривальні покази так званого «свідка» ОСОБА_20 , то його покази не послідовні, а покази ОСОБА_25 та ОСОБА_26 узгоджуються між собою, на що звернув увагу в окремій думці суддя ОСОБА_27 .

Така сукупність непрямих доказів із прямими доказами- показами обвинувачених братів ОСОБА_16 , які прямо вказали на ОСОБА_20 як на особу, яка вчинила вбивство давала всі підстави для оголошення йому обґрунтованої підозри у вбивстві на досудовому слідстві.

Вказує, що вказані обставини перешкоджають суду винести справедливе рішення без повернення обвинувального акту прокурору, який повинен був внести в ЄРДР ОСОБА_15 , як особу причетну до вчинення злочинів, об`єднати даний злочин в одне провадження із даним кримінальним провадженням.

Зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формування висунутого їм обвинувачення, а викладені лише обставини які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що ні в обвинувальному акті, а ні у вироку суду жодним чином не визначена не тільки роль Трофимчука, але і роль кожного обвинуваченого. ОСОБА_22 взагалі ніяким чином не фігурує в описовій частині вироку та підозри. Не реагування суду на порушення органами досудового слідства норм КПК, крім наведеного і потягло за собою порушення вимог статті 374 КПК щодо вимог до вироку суду.

Посилається на те, що в діях ОСОБА_9 склад злочину, передбачений п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України не доведений, оскільки сукупністю доказів в судовому засіданні при розгляді справи беззаперечно доведено, що вбивство ОСОБА_21 вчинив саме ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області від 21 січня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленості достатніх доказів для доведення його винуватості у суду і вичерпанні можливостей їх отримати.

Вважає, що оскаржуваний вирок суду необхідно скасувати у частинні визнання ОСОБА_8 винуватим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції, щодо винності ОСОБА_8 не ґрунтуються на досліджених доказах, жодних доказів які вказували б на причетність ОСОБА_8 заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 , та нападі з метою заволодіння майна поєднаному із насильством (розбоєм) чи здійснення будь-яких дій, які вказували б на застосування насильства потерпілого для того, щоб ОСОБА_17 скористався безпорадним станом і спричинив смерть потерпілому у суді не було надано стороною обвинувачення та ґрунтуються лише на хибних висновках, які є невідповідними обставинам справи.

Вказує, що суд у вироку зазначив обставиною винності ОСОБА_8 пославшись на п.3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року , зазначивши «генетичні ознаки слідів крові, виявлених на бриджах, які було виявлено та вилучено під час обшуку 1.05.20.17 року житла обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_28 ( АДРЕСА_3 , збігаються з генетичними ознаками померлого ОСОБА_14 (Т.3 а.с. 47 зворот).»

Однак, суд зазначив у вироку пославшись на аркуш справи 47 тому 3 загалом не на висновок названої експертизи, а на супровідний лист, в той час коли саме п.3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року містить протилежний висновок, який викладений саме, як «Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на капішоні (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_14 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 »

Зазначене свідчить, що суд вніс до судового рішення невідповідні дані, що генетичні ознаки його підзахисного збігаються з генетичними ознаками померлого ОСОБА_14 і свідчить про протилежне, не відповідає фактичним обставинам справи, а саме містить висновок експерта, де зазначено, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на капішоні не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_8 .

Вказує, що судом допущено суттєву розбіжність у вироку із матеріалам кримінального провадження, що вказує на порушення судом вимог ст.94 КПК України.

Зазначає, що суд взагалі не оцінив докази в їх сукупності невинуватості ОСОБА_8 та його поясненням.

Також вказує, що будь-яких контактів ОСОБА_8 із потерпілим не мало місця, а наявним доказам судом не тільки не надано відповідної оцінки у відсутності об`єктивної частини складу правопорушення ОСОБА_8 , а і хибно зроблено посилання на висновки названої експертизи, жодному із яких не було надано відповідної правової оцінки. Цим самим дослідженим доказам суд не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки. У вироку, цим самим не відображено наявні у матеріалах кримінального провадження докази і фактично здійснено судом замовчування суттєвих даних справи, які виправдовую ОСОБА_8 .

Зазначає, що факт відсутності на ОСОБА_8 крові потерпілого є очевидним, однак суд пославшись на відповідний висновок експертизи, змінивши його дійсний текст не признав його, як доказ відсутності вини.

Така невідповідність висновків суду першої інстанції дослідженим доказам у вироку вказує, що не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_26 та на відсутності ознак у їх совокупності, що впливають на кримінально-правову кваліфікацію діяння і не узгоджуються з хоча б одним наявним у матеріалах кримінального провадження та досліджених судом за участю учасників судового розгляду доказом. Наведені докази залишились поза увагою суду, були проігноровані, тобто суд поклав в основу своїх висновків тільки частину доказів, досліджених під час судового розгляду надавши їх хибну оцінку.

Вказує, що ОСОБА_17 має бути виправданий оскільки органом досудового слідства та прокурорами в судовому засіданні не доведено факт, що саме ОСОБА_17 вчинив злочини передбачений п.п.6,12 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Зазначає, що із сукупності досліджених доказів, лише на показах свідка ОСОБА_15 , які є сумнівними, а покази надані в судовому засіданні обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зокрема, висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_9 з яких можна зробити висновок, що злочини обвинувачений ОСОБА_17 не вчиняв, а їх вчинили обвинувачений ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_15 , оскільки саме у останнього в руках опинився ніж, яким були заподіяні смертельні удари ОСОБА_14 і який він в подальшому викинув на територію військової частини за декілька кілометрів від місця злочину.

Зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відповідає вимогам ст.291 КПК України, та не повернуто прокурору.

Вказує, що ні в обвинувальному акті, а ні у вироку суду жодним чином не визначена роль ОСОБА_8 та безпосереднього учасника - ОСОБА_15 , що не дає підстав приховати його роль у обвинувальному акті та вироку суду.

Зазначає, що стороною обвинувачення під час розгляду кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 не наведено в повному обсязі належних, допустимих, прямих чи не прямих доказів, які б свідчили про ті обставини, що ОСОБА_8 було вчинено злочини, передбачені п.п. 6, 12 ч 2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та не встановлено достатніх доказів для доведеності його винуватості та вважає, що в суді вичерпанні можливості отримати його винуватості.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 11.01.2022р., не з`явилися, будучи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність потерпілих, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали як свою апеляційну скаргу, так і апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 підтримав як свою апеляційну скаргу так і апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_17 заперечив щодо апеляційної скарги свого захисника та просив залишити вирок суду першої інстанції відносно нього без змін.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційних скарг.

При апеляційному розгляді даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_17 відмовився від дачі показів, зазначивши, що бажає скорішого розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_9 надав аналогічні покази, які надав в суді першої інстанції. Частково визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та пояснив, що 29.04.2017 року він був на роботі в ОСББ "Житлосервіс", приходив додому на обід, а потім знову пішов на роботу. Ввечері він зустрів ОСОБА_20 , який познайомив його з ОСОБА_21 , разом розпили 0,5 л горілки. Коли розмовляли ОСОБА_20 сказав, що їх в цей день затримала поліція на автомобілі. Через деякий час ОСОБА_20 попросив його завезти ОСОБА_21 додому. На таксі він, ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та брат ОСОБА_24 поїхали в сторону району "Дружба". В автомобілі між ним та ОСОБА_21 виникла сварка із-за того, що ОСОБА_21 обізвав його маму. Коли вийшли з автомобіля він та ОСОБА_20 повели ОСОБА_21 в сторону лісопосадки, де він також руками і ногами наносив ОСОБА_21 удари в різні частини тіла. У нього в кармані був ніж, але він ножем ОСОБА_21 не бив. Ніж у нього з карману витягнув ОСОБА_20 , коли не пам`ятає, можливе ще в таксі, та вдарив ним ОСОБА_21 під час бійки.

Заслухавши доповідь судді, думку та доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності у відповідності до ст.94 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в умисних діях, які виразились в умисному вбивстві ОСОБА_14 , тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та умисних діях, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України судом кваліфіковано правильно.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_12 брата загиблого ОСОБА_14 , який пояснив, що події вказаного злочину особисто не бачив. Йому зателефонували з поліції та попросили прибути на впізнання трупа померлого брата. Потерпілий ОСОБА_12 впізнав померлого брата ОСОБА_14 , у якого було побите усе лице, синці на грудях, різані рани в області шиї. Потерпілому відомо, що напередодні події вбивства його брат ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вживали алкогольні напої. У брата на банківській картці коштів у великих розмірах не було.
- показах свідка ОСОБА_15 , який в суді першої інстанції пояснив, що детально не пам`ятає події, які мали місце 29.04.2017 року, оскільки пройшов тривалий час. Разом з цим свідок підтвердив викладені ним обставини під час проведення слідчого експерименту зі свідком від 02.05.2017 року (Т.2, а.с. 140). Пояснив, що 29.04.2017 року у будинку братів ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 вони розпивали алкогольні напої, після чого свідок, два брати ОСОБА_16 та потерпілий ОСОБА_14 на таксі поїхали у мікрорайон Дружба у м. Новограді-Волинському. Свідок ОСОБА_15 , брати ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_14 вийшли з таксі біля лісопосадки у мікрорайоні Дружба в м. Новограді-Волинському. Брати Литвиненки разом з потерпілим ОСОБА_14 пішли у ліс, та повернулись з лісопосадки уже без потерпілого. Хтось з братів передав свідку ніж та капюшон, які належать ОСОБА_29 , хто саме з братів передав йому вказані речі, свідок не пам`ятає. Хтось з братів намагався зняти кошти з належної потерпілому ОСОБА_14 банківської картки, однак хто саме свідок також не пам`ятає.
- показах свідка ОСОБА_30 співмешканець матері обвинувачених матері обвинувачених ОСОБА_31 , пояснив, що він, брати ОСОБА_16 , загиблий ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої в будинку по АДРЕСА_1 . Після чого вони викликали таксі і поїхали у напрямку мікрорайону Дружба, а він залишився у будинку. У ночі брати ОСОБА_16 повернулись додому та лягли спати. ОСОБА_32 приніс із собою телефон чорного кольору, після цього вказаний телефон вилучили працівники поліції.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:
- витягами з ЄРДР № 0000078, з яких слідує, що 01.05.2017 року за фактом умисного вбивства ОСОБА_14 та вчинення розбійного нападу зареєстровано кримінальне провадження (т.2 а.к.п. 95-97);
- рапортами чергового Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, в яких зафіксовано про повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення (т.2 а..к.п. 98, 100);
- протоколом огляду місця події від 01.05.2017 року з ілюстративними таблицями до нього, згідно якого оглянуто лісосмугу біля магазину по АДРЕСА_2 де виявлено труп ОСОБА_14 , вилучено особисті речі ОСОБА_14 та інші речові докази (т.2 а.к.п. 101-118);
- протоколом обшуку від 01.05.2017 року за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 з ілюстративними таблицями до нього, з якого слідує, що в ході обшуку вилучено одяг останнього з нашаруванням речовини бурого кольору (т.2 а.к.п. 119-123);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2017 року з ілюстративними таблицями та оптичним диском з відеозаписом до нього, з якого слідує, що ОСОБА_15 детально розповів про обставини спільного проведення часу із загиблим ОСОБА_14 , обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і про обставини вбивства ОСОБА_14 в ніч з 29 на 30.04.2017 року, яке вчинили ОСОБА_9 і ОСОБА_17 а також на місці події детально показав, як саме ОСОБА_9 та ОСОБА_17 вчинили вбивство ОСОБА_14 (т.2 а.к.п. 124-140);
- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 02.05.2017 з оптичним диском з відеозаписом з якого слідує, що обвинувачений ОСОБА_9 показав та розказав про події 29.04.2017(т.3 а.к.п. 95-102);
- протоколом огляду місця події від 02.05.2017 року з фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто територію по АДРЕСА_4 ) та вилучено ніж і капюшон зі слідами бурого кольору (т.2 а.к.п. 142-149);
- протоколом огляду трупа від 02.05.2017 року, з якого слідує, що встановлена причина смерті ОСОБА_14 (колото-різане поранення шиї з ушкодженням гортані, глотки, лівої загальної сонної артерії) та вилучений одяг з нашаруванням речовини бурого кольору (т.2 а.к.п. 150-151);
- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 17.05.2017 року та від 23.05.2017 року, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_33 впізнав ОСОБА_9 та відповідно ОСОБА_8 як осіб, яких він в ніч з 29.04.2017 на 30.04.2017 підвозив до вул. Герцена в м. Новоград-Волинський (т.2 а.к.п. 155-158, 174-177);
- протоколами огляду предметів від 18.05.2017 року з фототаблицями до них, з яких слідує, що оглянуто речі, які були вилучені в ході обшуку ОСОБА_9 та відповідно ОСОБА_8 які в подальшому визнані речовими доказами (т.2 а.к.п. 159-170);
- протоколами огляду предметів від 31.05.2017 року, з яких слідує, що предмети, вилучені в ході тимчасового доступу до речей і документів від 29.05.2017 у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл» - 2 диски з інформацією про з`єднання абонентських номерів оглянуто і в подальшому визнано речовими доказами (т.2 а.к.п. 159-170, 192-194);
- протоколом огляду місця події від 22.06.2017 року, згідно якого у ОСОБА_34 вилучено мобільний телефон, який належав ОСОБА_14 (т.2 а.к.п. 201-203);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.07.2017 року з фото таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_13 серед інших впізнала мобільний телефон як такий, що належав її покійному чоловіку (т.2 а.к.п. 204-208);
- висновком експерта № 92, в якому зазначено, що смерть ОСОБА_14 настала від колото-різаного поранення передньої поверхні шиї на рівні верхньої частини щитоподібного хряща з ушкодженням шкіри, м`язів шиї, надгортанника, задньо-лівої поверхні глотки, лівої загальної сонної артерії, яке супроводжувалося гострою крововтратою (т.2 а.к.п. 209-214);
- висновком медико-криміналістичної експертизи, згідно якого не виключається можливість утворення ушкоджень на тілі у ОСОБА_14 , від неодноразової проникаючої дії клинка ножа, що представлений на дослідження, та вилученого в ході огляду місця події від 02.05.2017 року, при умові занурення клинка на глибину до 20 мм. (т.3 а.к.п. 77-80);
- п.3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 18.07.2017 року згідно якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на капюшоні, який було виявлено та вилучено під час огляду місця події 2.05.2017 року на території в/ч № НОМЕР_6 по АДРЕСА_5 , збігаються з генетичними ознаками померлого ОСОБА_14 (т.3 а.к.п. 6).
- абз. 3 пункту 3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 21.07.2017 року згідно якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку ножа, який було виявлено та вилучено під час огляду місця події 2.05.2017 року на території в/ч № НОМЕР_6 по АДРЕСА_5 , збігаються з генетичними ознаками зразка крові померлого ОСОБА_14 (т.3 а.к.п. 19).
- абз. 4 п. 3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року згідно якого вбачається, що генетичні ознаки клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин лівої руки ОСОБА_9 та у змивах з його лівої руки, які було відібрано у обвинуваченого під час досудового розслідування, є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки померлого ОСОБА_14 (т.3 а.к.п. 32).
- п. 3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року згідно якого вбачається, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на бриджах, які було виявлено та вилучено під час обшуку 01.05.2017 року житла обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ), збігаються з генетичними ознаками померлого ОСОБА_14 (т.3 а.с. 47 зворот).
- висновком судово-товарознавчої експертизи згідно якого вбачається, що що вартість телефону, наданого на дослідження станом на 30.04.2017 могла складати 273,33 грн. (т. 3, а.к.п. 70-76).
- висновками судово-психіатричних експертиз, відповідно яких обвинувачені могли усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані їм протиправні вчинки, під час скоєння інкримінованих діянь в стані фізіологічного афекту не перебували, дії, які їм інкримінують носили колективний, цілеспрямований і активний характер, були направлені на результат, по своєму психічному стану не потребують в застосуванні щодо них примусових заходів медичного характеру, мають психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, примусового лікування не потребують (т.3 а.к.п. 150-153, 178-181).
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинувачених та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених у вчиненні даних злочинів.
Доводи апелянтів про те, що висновки суду гуртуються лише на показах свідка ОСОБА_15 , колегія суддів вважає непереконливими та такими, що спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду, з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції було з`ясовано, що ніж, яким було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_14 належав ОСОБА_9 , що він не заперечував у судовому засіданні.
Також, суд прийшов до висновку, що показання ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_15 вийняв у нього ніж з кишені не знайшли свого підтвердження під час судового слідства. Відтак суд поставив їх під сумнів та розцінив такими, які надані з метою уникнення відповідальності.
Щодо показів свідка ОСОБА_15 слід зазначити, що вони є логічними та послідовними. Крім того, покази вказаного свідка не суперечать даним протоколу проведення слідчого експерименту від 01.05.2017 року з ілюстративними таблицями та оптичним диском з відеозаписом до нього, де ОСОБА_15 детально розповів про обставини спільного проведення часу із загиблим ОСОБА_14 , обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і про обставини вбивства ОСОБА_35 в ніч з 29 на 30.04.2017 року, яке вчинили ОСОБА_9 і ОСОБА_17 , а також на місці події детально показав, як саме ОСОБА_9 та ОСОБА_17 вчинили вбивство ОСОБА_14 (т.2 а.к.п. 124-140).

Таким чином, проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 доведена повністю.

Також, в апеляційних скаргах не наведено вагомих підстав для визнання показів свідка ОСОБА_15 такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що суд у вироку, пославшись на аркуш справи 47 тому 3 загалом не на висновок судової молекулярно генетичної експертизи від 20.07.2017, а на супровідний лист, та пославшись на п.3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року, зазначивши «генетичні ознаки слідів крові, виявлених на бриджах, які було виявлено та вилучено під час обшуку 1.05.20.17 року з житла обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_28 ( АДРЕСА_3 , збігаються з генетичними ознаками померлого ОСОБА_14 (Т.3 а.с. 47 зворот).», в той час коли саме п.3 висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року містить протилежний висновок, який викладений саме, як «Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на капюшоні (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_14 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 », апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

В томі 3 кримінального провадження вбачається, що на аркушах 44-52 знаходиться висновок експерта. Відповідно до вказаних аркушів в матеріалах кримінального провадження знаходиться висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.07.2017 року №19/10-3/391-СЕ/17.

Також у вказаній експертизі, а саме в абзаці 3 висновку зазначено, що генетичні ознаки слідів крові, виявлені на бриджах (об`єкт №№1-7), збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_14 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (т.3 а.к.п. 47 зворот).

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що в томі 3-му а.к.п.3-12 наявний висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 18.07.2017 року №19/10-1/343-СЕ/17. В абзаці 3 вказаного висновку зазначено, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на капюшоні (об`єкт №1), збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_14 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 .

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності поза розумним сумнівом під час судового розгляду вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
Колегія суддів також визнає безпідставними доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо не повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч.2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме аркушів 43, 44-46 захисник ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору та захисник ОСОБА_11 зі скаргою на неправомірні дії слідчого та прокурора та повернення обвинувального акту.

Ухвалою Новоград Волинського міськрайонного суду житомирської області в задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 на неправомірні дії прокурора щодо виділення в окреме провадження відносно ОСОБА_15 та повернення обвинувального акту відмовлено.

Цією ж ухвалою також відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст.291 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стадія підготовчого засідання, на якій вирішується питання про невідповідність обвинувального акта вимогам закону пройшла, а тому доводи захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_12 , що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не відповідає тяжкості вчиненого злочину, його наслідкам і є явно несправедливим за своєю м`якістю.

Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі потерпілий, як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ці підстави не є безумовними і достатніми для скасування вироку суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я людини. Враховано судом і конкретні обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Також судом враховано дані про особу обвинувачених, що вони раніше неодноразово судимі за корисливі та насильницькі злочини, судимість за які у встановленому порядку не знята і не погашена, вчинили особливо тяжкі злочини, що становлять підвищену суспільну небезпеку та спричинили непоправні наслідки (загибель людини), вину не визнали, цивільні позови потерпілих про відшкодування шкоди, завданої злочином не визнали, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, по своєму психічному стану не потребують в застосуванні щодо них примусових заходів медичного характеру, мають психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, примусового лікування не потребують, не працюють, неповнолітніх дітей на утриманні не мають.
Також судом першої інстанції врахована й думка потерпілих, які наполягали на суворому (максимальному) покаранні обвинувачених, просили позбавити волі довічно.
Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченим, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Частиною 2 статті 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.
Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченим покарання, передбаченого санкцією статті.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного покарання, потерпілий в апеляційній скарзі не навів. Обставини, на які посилаються в апеляційній скарзі потерпілий як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ці підстави не є безумовними і достатніми для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Думка потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, судом 1-ї інстанції належно врахована, проте вона не є визначальною при призначенні покарання обвинуваченим.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_25 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: