Номер провадження: 11-кп/813/1707/21
Номер справи місцевого суду: 521/1577/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року про відмову у задоволені клопотання ДУ «ОВК №14» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Сарата, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 19.02.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений умовно-достроково від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

18.07.2017 року ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 рокувідмовлено у задоволені клопотання ДУ «ОВК №14» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_9 .

Рішення суду мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки має 7 стягнень та 2 заохочення, звільнявся судом умовно-достроково від відбування покарання, проте знову скоював кримінальне правопорушення. Крім того ОСОБА_8 був звільнений судом від відбування покарання з іспитовим строком, проте порушив умови іспитового строку.

На думку суду засудженому неодноразово надавалася можливість не відбувати призначене покарання, проте ОСОБА_8 знов скоював кримінальні правопорушення, з чого можливо зробити висновок, що засуджений на шлях виправлення не став.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.
Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 має 7 стягнень, які знаті, 2 заохочення грамоту, характеризується позитивно та працює прибиральником установи, що свідчить про виправлення засудженого.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання ДУ «ОВУ № 14».

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника колонії, який просив вирішити питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною третьою ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи представники ДУ «Одеська виправної колонії №14» звернулися до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.

Відповідно до клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 засуджений:

-19.02.2009 року Саратським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 3, КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-26.01.2011 року Саратським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.04.2012 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців.

- 19.02.2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки. 18.07.2017 року ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області іспитовий строк скасовано та направлено до місця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 18.07.2017 року, а кінець строку відбування покарання датується 08.09.2022 року в «Одеській виправній колонії (№14)» засуджений відбуває покарання з 13.09.2017 року.

Таким чином, на даний момент ОСОБА_8 відбув передбачені законом більше ніж 3/4 частини покарання, про що вірно вказано в оскаржуваній ухвалі суду та формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної в матеріалах провадження довідки про стягнення та заохочення на ОСОБА_8 вбачається, що останній за час відбування покарання мав 7 стягнень, однак відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнення не має. При цьому має два заохочення (а.с.4). Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_8 характеризується наступним чином: у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконані дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовувати їх за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається не порушувати вимоги пожежної безпеки і безпеки праці.

З огляду на приписи ст. 6 КВК України, апеляційний суд вважає, що аналізу підлягають дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки останньому неодноразово надавалась можливість не відбувати призначене покарання, проте засуджений знов скоював кримінальні правопорушення.

Таким чином, на думку апеляційного суду, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 107 КК України, свідчать про те, що це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, за який на теперішній час відбуває покарання.

При цьому, звертаючи увагу на два заохочення, апеляційний суд констатує, що існують на даний час дані, які свідчать про зміну ставлення засудженого до своєї поведінки, що у даному випадку є позитивним, однак вважає, що таке ставлення має носити постійний, систематичний характер та має оцінюватись у сукупності, за весь період відбування покарання.

Висновки апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого, які вказували на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції встановлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.06.2021 року якоювідмовлено у задоволені клопотання ДУ «ОВК №14» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4