Провадження № 1-кп/947/329/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника Тодоріка

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002292 від 09.09.2020 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області м. Ізмаїл, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 16.03.2018 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 роки, звільненого по відбуттю строку призначеного покарання, 2) 08.04.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 роки 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 року о 10:30 год., ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділенні в окреме провадження (далі ОСОБА_1), прибули за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, побачили припаркований автомобіль марки «ИЖ», спеціалізований фургон малотоннажний В, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . В подальшому, у ОСОБА_5 спільно с ОСОБА_1 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Маючи вільний доступ до припар кованого автомобіля, ОСОБА_5 , який діяв повторно, з ОСОБОЮ_1, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, визначили об`єктом свого злочинного посягання акумуляторну батарею марки «ISTA STANDART 6CT-60A1 12V 60AH», сірого кольору, автомобіля марки «ИЖ» спеціальний фургон малотоннажний В, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння вищевказаним майном та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_1, з-під кришки капоту автомобіля марки «ИЖ» спеціалізований фургон малотоннажний В, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , вилучили акумуляторну батарею марки «ISTA STANDART 6CT-60A1 12V 60AH», сірого кольору, яку помістили до наявного поліетиленового пакету білого кольору.

Після цього, виконавши усі дії, які вважали необхідними для проведення злочину до кінця, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 492, 54 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за правовою кваліфікацією таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, 08.09.2020 року приблизно 10:30 год., він разом зі своїм знайомим, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Павла Шклярука, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає викрали акумуляторну батарею марки «ISTA STANDART 6CT-60A1 12V 60AH» з автомобіля марки «ИЖ», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілого, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді обмеження волі, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати в дохід держави на залучення експерта на загальну суму 5 070 грн.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року у вигляді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання розраховувати ОСОБА_5 з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими за належністю потерпілому, згідно гарантійної розписки.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в дохід держави на залучення експерта на загальну суму 5 070 (п`ять тисяч сімдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1