Справа № 352/154/22
Провадження № 1-кп/352/142/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000005 від 11.01.2022 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, розлучений, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) за наступних обставин.

16.11.2020, у другій половині дня, ОСОБА_2 прийшов на територію подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є його знайомий ОСОБА_3 .

При цьому ОСОБА_2 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння майном шляхом зловживання довірою, розуміючи, що між ним та потерпілим були взаємовідносини при яких ОСОБА_2 неодноразово позичав побутові прилади з метою входження в довіру потерпілого, які після цього повертав, з метою заволодіння майном потерпілого, використовуючи вигаданий привід необхідності здійснення зварювальних робіт, зловживаючи довірою останнього, з метою наживи, попросив у ОСОБА_3 передати йому у безоплатне короткострокове користування зварювальний апарат марки «Edon Smart MIG-290», без наміру повернення дійсному власнику.

Будучи переконаним у правомірності дій ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_3 погодився та на усне прохання, передав свій зварювальний апарат марки «Edon Smart MIG-290» ОСОБА_2 , яким останній вирішив заволодіти з метою отримання матеріальної вигоди.

Після цього, ОСОБА_2 , отримавши від ОСОБА_3 зварювальний апарат марки «Edon Smart MIG-290», доводячи свій злочинний умисел до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та вказаним зварювальним апаратом розпорядився на власний розсуд, реалізувавши невстановленій особі за грошову винагороду в розмірі 650 грн., яку витратив на власні потреби і в такий спосіб спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 3338 гривень.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілого ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_2 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №86 від 13.01.2022 року та за №218 від 12.01.2022 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється виключно на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України.
При цьому, покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого. Одночасно, ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Приймаючи рішення про вид та розмір покарання, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою середнього віку, працездатним, проте офіційно не працює, хоча має середню спеціальну освіту, тож залучення ОСОБА_2 до праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки і здатні попередити вчинення ним повторного злочину.
З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що надасть можливість ОСОБА_2 змінити прокримінальне мислення.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
У відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення експертизи за № 61/21-28 від 12.01.2022 в сумі 1 029,66 грн.

Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 029 (одну тисячу двадцять дев`ять) грн 66 коп. витрат на проведення судової хімічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_5