Номер провадження: 11-сс/813/59/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
представника ТОВ «ВІП ЛОТО» ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «ВІП ЛОТО» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.11.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладений арешт на речі, які були вилучені в ході проведення обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , власником яких є ТОВ «ВІП-ЛОТО» в особі ОСОБА_9 а саме на: телевізор рідкокристалічний Panasonic, модель TH-R42PV8A; дротові комп`ютерні миші, у кількості 40 шт.; дротові комп`ютерні миші, у кількості 26 шт.; світчі TP-Link, у кількості 5 шт.; системний блок марки «Dell», у кількості 15 шт.; системний блок марки «HP», у кількості 5 шт.; системний блок марки «Aspire», у кількості 1 шт., монітор марки «HP», у кількості 13 шт.; монітор марки «Dell», у кількості 7 шт.; монітор марки «Asus», у кількості 3 шт.; монітор марки «Siemens», у кількості 1 шт.; монітор марки «Philips», у кількості 1 шт.; монітор марки «LG», у кількості 1 шт., пристрій для перевірки банкнот DST-38D 1 шт.; принтер для друку чеків марки «Xprinter», із s58ІІHU88310182. Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання та накладаючи арешт на вказане вище майно, слідчий суддя зауважив, що у вказаному провадження існують правові підстави для накладення арешту, оскільки є необхідність в його збереженні, забезпеченні проведення повного та всебічного розслідування та проведення експертних досліджень.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ВІП ЛОТО» - ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята з порушеннями норм КПК України та підлягає скасуванню, з огляду на наступне:
- клопотання про арешт майна мало бути подане до суду не пізніше 21 год. 35 хв. 19.11.2021. водночас, матеріали провадження не місять доказів того, що клопотання було подано протягом встановленого строку;
- вилучене майно у будь-якій господарській діяльності не використовувалося, орендоване приміщення використовувалося як склад техніки, що залишилася від минулої господарської діяльності з 2019;
- у межах кримінального провадження жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов не заявлено, окрім того, слідчим не надано підтверджень того, що вилучене майно підлягає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягненню з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди;
- в порушення ст. 173 КПК України у слідчого відсутні документи на підтвердження права власності на майно, яке належить арештувати;
- накладення арешту на майно порушує конституційні права та інтереси його законних власників, що є неприпустимим;
- деякі із вилучених речей, зокрема, комп`ютерні миші, монітори, клавіатури, принтер, пристрій для перевірки банкнот, світчі не можна віднести до речових доказів, окрім того, слідчий не був позбавлений можливості скопіювати інформацію з системних блоків;
Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ТОВ «ВІП ЛОТО» - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна TOB «ВІП ЛОТО» вилученого 18.11.2021 в ході проведення обшуку за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, просп. Миру, буд. 28Б.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ВІП ЛОТО» - адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів провадження, до СУ ГУНП в Одеській обл. з УСБУ в Одеській обл. надійшло повідомлення про те, що на території м. Одеса та Одеської області функціонує організоване злочинне угрупування, яке має чітку ієрархію, діє складно та має групу осіб, яка займається незаконним гральним бізнесом.
Вказана діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей здійснюється без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності.
Учасники групи спілкуються між собою із застосування засобів конспірації, використовують номери телефонів, які відомі визначеному колу осіб та постійно їх змінюють. Плани та обставини скоєння злочинів обговорюють таємно, ретельно приховують свої зв`язки та маршрут пересування.
Крім того, в ході проведення подальшого досудового розслідування, а саме допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було встановлено, що вони являються гравцями вказаних азартних ігор та відвідують ряд підпільних гральних закладів на території м. Одеса та Одеської обл.
Разом з тим, під час проведення слідчих (розшукових) дій, органом досудового розслідування встановлено, що скоєння вказаних протиправних діянь може відбуватися за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
З матеріалів провадження вбачається, що метою відшукання речей, предметів та документів, які мають значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному провадженні 21.10.2021 отримано ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси, на підставі якої 18.11.2021 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
З клопотання слідчого також вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що власником вилученого за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-кт Миру, буд. 28-Б майна є ТОВ «ВІП-ЛОТО», уповноважена особа ОСОБА_9 ..
Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов не заявлявся, апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Діючий кримінальний процесуальний закон України не ставить в залежність можливість накладення арешту на майно з процесуальним статусом особи, у володінні якого воно перебуває на час вирішення клопотання щодо необхідності його арешту.
Приписами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, постановою ст. слідчогоСУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_12 від 19.11.2021 вилучені в ході проведення обшуку речі визнані речовими доказами.
Відповідно до ч. 3 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого від 19.11.2021 було призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилучених системних блоків.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта відносно порушення строків, передбачених ст. 171 КПК України, водночас зауважує, що вказане порушення не є істотним та безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Натомість, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт майна з таких підстав.
Відповідно до ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з вхідного штампу, клопотання надійшло до суду 22.11.2021, а оскаржувана ухвала постановлена 25.11.2021, тобто в межах 72 год. строку, встановленого КПК України.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна, забезпечення проведення експертних досліджень, у зв`язку з чим в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна та для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ВІП ЛОТО» адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.11.2021 про накладення арешту на майно, перелік якого міститься в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, вилучене 18.11.2021 в ході проведення обшуку за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-кт. Миру, буд. 28 Б, в межах кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4