Дата документу 28.01.2022
Справа № 334/8393/21
Провадження № 1-кс/334/152/22
УХВАЛА
про скасування арешту майна
28 січня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

за участю: власника майна ОСОБА_3 ,

встановив

До слідчого судді надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001158 від 29.10.2021, в якому він просить скасувати арешт транспортного засобу «AUDI», модель А6, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить йому. Зобов`язати уповноважених осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику ключ та автомобіль марки «AUDI», модель А6, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні сектору дізнання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за № 0001158 від 29.10.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого статтею 290 КК України. 29.10.2021 до Запорізького РУП ГУНП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 29.10.2021 о 11.46 годині до Сервісного центру № 2348 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 115, звернувся ОСОБА_3 про перереєстрацію транспортного засобу «Ауді А6», у якого первинний ідентифікаційний номер кузова піддавався зміненню, шляхом видалення механічним способом фрагмента номерної деталі кузова, який раніше належав кузову іншого автомобіля. Того ж дня поліцейськими проведений огляд та вилучений автомобіль марки «AUDI», модель А6, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу. Ухвалою слідчого судді накладений арешт на вказаний транспортний засіб. Він, як власник майна, не був повідомлений належним чином про розгляд клопотання про арешт майна, у зв`язку з чим порушений принцип змагальності та він був неправомірно позбавлений права на правомірне володіння транспортним засобом, оскільки не було жодних підстав вважати, що він буде переховувати транспортний засіб від органу досудового розслідування до проведення відповідної експертизи. В ході досудового розслідування була проведена експертиза транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-21/13826-КДТЗ номер кузову автомобіля дійсно піддавався змінам, що свідчить про неможливість подальшого оформленню автомобіля та постановлення його на реєстрацію, але не позбавляє права користуватись та володіти ним. Вважає, що у подальшому застосуванні арешту транспортного засобу минула потреба.
Власник майна ОСОБА_3 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване, підтримав та просив задовольнити.
Дізнавач ОСОБА_4 , будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з`явився. Відповідно до частини другої статті 174 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Дізнавачем здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001158 від 29 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2021 до Запорізького РУП ГУНП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 29.10.2021 о 11.46 годині до Сервісного центру № 2348 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 115, звернувся ОСОБА_3 про перереєстрацію транспортного засобу «Ауді А6», у якого первинний ідентифікаційний номер кузова піддавався зміненню, шляхом видалення механічним способом фрагмента номерної деталі кузова, який раніше належав кузову іншого автомобіля.
Відповідно до договору продажу автомобіля від 24.08.2017 власником автомобіль марки «AUDI», модель А6, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року задоволене клопотання дізнавача та накладений арешт на автомобіль «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/13826-КДТЗ від 17.12.2021 первинний заводський номер (номер кузова) автомобіля «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , піддавався зміненню.
Відповідно до частини першої статті 174 КПК України власник або володілець майна, , які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Власник майна ОСОБА_3 не був присутній у судовому засіданні 03.12.2021 при вирішення слідчим суддею питання про арешт майна.

Відповідно до статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Проаналізувавши вищевикладене, можна зробити висновок, що при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя наділений повноваженнями лише щодо встановлення обґрунтованості накладення такого арешту та виправданості подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно з частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, про що зазначено у частині третій статті 170 КПК України.
Автомобіль «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у статі 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_3 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, слідчий суддя встановив, що арешт транспортного засобу, накладений ухвалою слідчого судді від 03.12.2021, є обґрунтованим.

Також, в теперішній час триває досудове розслідування, оскільки докази зворотного слідчому судді не надані.

Враховуючи те, що арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а власником майна не доведено, що відпала потреба в арешті майна, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
постановив:
у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений 31 січня 2022 року.
Слідчий суддя: