Справа № 165/617/20 Провадження №11-кп/802/26/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Нововолинськ, Волинської області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не працює, вдова, щодо трьох малолітніх дітей позбавлена батьківських прав /рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 22 серпня 2019 року/, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 січня 2005 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 квітня 2005 року в частині призначеного покарання вирок змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. 2 серпня 2011 року звільнена умовно-достроково. Невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці 12 днів;

- вироком Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 22 липня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, яке відбуте повністю,

визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та їй призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Початок строку відбуття покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що вона, будучи засуджена вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 липня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке згідно направлення №37/3/2664-19 від 9 грудня 2019 року Іваничівського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробаціїї» у Волинській області, повинна була відбувати в КП «УЖК № 1 Нововолинської міської ради, ознайомившись з наказом начальника КП «УЖК № 1» ОСОБА_10 № 2/п від 10 грудня 2019 року «Про прийняття ОСОБА_8 двірником з 11 грудня 2019 року для відбуття кримінального покарання у виді громадських робіт» та графіком відбування покарання засудженого до громадських робіт, починаючи з 11 грудня 2019 року розпочала відбувати покарання у виді 200 годин громадських робіт по прибиранню прибудинкової території на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_8 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбуття покарання, а також попередженою про настання відповідальності за ухилення від відбування покарання, яке передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, 13 грудня 2019 року, 16 грудня 2019 року, 23 грудня 2019 року, 24 грудня 2019 року, 26 грудня 2019 року та 27 грудня 2019 року, без поважних причин, не прибула до місця відбування громадських робіт, не відбувши 21 годину громадських робіт із 44 х годин запланованих за графіком, після чого продовжила не з?являтись для складання графіку та відпрацювання громадських робіт без поважних причин, тим самим, діючи умисно, всупереч положенням, визначених ч. 3 ст. 40 КВК України, ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилося у невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи у встановлений графіком час без поважних причин.
У поданій апеляційній скарзі перший заступник керівника Волинської обласної прокуратури, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Зазначає, що при призначенні обвинуваченій покарання, судом не з достатньою повнотою враховано її негативну характеристику за місцем проживання, а також те, що ОСОБА_8 має незняту та непогашену судимість, у тому числі, за вчинення особливо тяжкого злочину, суспільно-корисною працею не займається, позбавлена батьківських прав щодо трьох малолітніх дітей, що об`єктивно свідчить про неможливість її виправлення за можливості призначення покарання у виді арешту у розмірі наближеному до мінімального. Також вказує, що кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_8 вчинила до ухвалення щодо неї та набрання законної сили вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року, а тому, у зазначеному випадку, наявні підстави для призначення їй остаточного до відбуття покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, що залишилось поза увагою суду. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді арешту на строк 6 місяців. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати повністю відбуте покарання, призначене за попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, думку обвинуваченої та її захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили частково, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується. Кваліфікація її протиправних дій також є правильною і учасниками судового провадження не оскаржується.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції, а тому апеляційний суд не переглядає вирок суду у цій його частині на предмет законності та обґрунтованості.

Згідно із ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як убачається із змісту мотивувальної частини вироку суду, при призначенні обвинуваченій покарання, зазначених вимог кримінального закону судом першої інстанції дотримано не було.

Апеляційний суд погоджується із доводами прокурора про те, що призначаючи обвинуваченій покарання у виді арешту у розмірі наближеному до мінімального, визначеного санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, судом не з достатньою повнотою враховано дані про її особу, а також ступінь тяжкості вчиненого.

А тому, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосування Закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, у зв`язку із чим, його слід у зазначеній частині скасувати та ухвалити новий вирок.
При призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу винної, яка, будучи особою молодого віку, суспільно-корисною працею не займається, виключно негативно характеризується за місцем проживання, має незняту та непогашену, у встановленому законом порядку, судимість, у тому числі, за вчинення особливо тяжкого злочину, що характеризує її як особу схильну до протиправної поведінки, яка не бажає стати на шлях виправлення, має трьох малолітніх дітей, щодо яких рішенням суду, яке набрало законної сили 24 вересня 2019 року (а.к.п. 53-54 зворот), позбавлена батьківських прав.
Обставинами, які пом`якшують покарання є: щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд призначає ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 5 місяців арешту та вважає такий розмір покарання необхідним і достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

Разом з тим, слушними є і доводи прокурора про безпідставне незастосування, у означеному випадку, судом щодо обвинуваченої при призначенні їй остаточного до відбуття покарання - ч. 4 ст. 70 КК України.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України їй призначено остаточне до відбуття покарання у виді арешту на строк 4 місяці, яке нею відбуте повністю.

Інкримінований у даному провадженні кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинила до ухвалення щодо неї вищевказаного вироку суду.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне до відбуття обвинуваченій покарання слід призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим та зарахувати їй у строк покарання повністю відбуте нею покарання за попереднім вироком, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року у виді 4 (чотирьох) місяців арешту більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначити ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати повністю відбуте нею покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2020 року.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий
Судді: