В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 її захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/668/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 від 07.08.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
07 серпня 2018 року близько 13 годин 03 хвилин водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «УАЗ» моделі «469» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Ужгородській, що в місті Перечин у напрямку міста Ужгород, діючи в супереч вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10; 2.3.(б),д); 10.1.; 10.4.; Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, перед початком зміни напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, не надав перевагу у русі зустрічному транспортному засобу та почав виконувати маневр ліворуч через зустрічну смугу руху, маючи намір заїхати на площу Незалежності, що в місті Перечин, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення із зустрічним двоколісним мотоциклом марки «Вайпер 250Р1» під керуванням водія ОСОБА_8 який у той час рухався по своїй правій смузі руху та з моменту виникнення йому небезпеки для руху, вже був позбавлений технічної можливості зупинитикерований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування гальмування.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій двоколісного мотоцикла марки «Вайпер 250Р1» гр. ОСОБА_8 , згідні висновку судово-медичної експертизи №350 від 08.09.2018 року, при судово-медичному дослідженні на основі даних судово-медичного дослідження, приймаючи до уваги дані додаткових лабораторних досліджень та медичну документацію з Перечинської ЦРЛ, смерть гр. ОСОБА_8 , 1987 р.н. настала внаслідок тупої поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, яка проявилася у вигляді травматичного субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, переломів верхньої та нижньої щелепи зліва, забою легень, закритого перелому правої ключиці із пошкодженням судинного пучка, масивної внутрішньої кровотечі в м`язи грудної клітки справа із пошкодженої артерії, які в своїй сукупності привели до розвитку гіповолемічного та травматичного шоку, що і став безпосередньою причиною смерті його. Дана причина смерті підтверджується наявністю крововиливів у речовину головного мозку, крововиливом під паутинну оболонку над правою гемісферою мозку, наявністю переломів верхньої та нижньої щелепи зліва із травматичною екстракцією зубів, наявністю перелому акроміального кінця правої ключиці із зміщенням який пошкодив судинний пучок та наявністю масивного просочування м`язів та м`яких тканин правого плеча кров`ю, наявністю пошкодження підключичної артерії (згідно медичної документації), малокрів`ям внутрішніх органів та шоковими змінами у нирках, а також додатковим судово-гістологічним методом дослідження.
Згідно медичної документації з Перечинської ЦРЛ, смерть гр. ОСОБА_8 , 1987 р.н., настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01:05 год., що не суперечить виявленим при судово-медичному дослідженні трупним змінам.
При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_8 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, перелому кісток верхньої та нижньої щелепи, закритого перелому правої ключиці із пошкодженням підключичної артерії, забою легень, масивного крововиливу у м`язи грудної клітки та плечового суглобу, ушитих ран правого плечового суглобу, верхньої губи, ушитої рани на правому стегні, множинних рваних ран на правому колінному суглобі, а також множинних саден на обличчі, лобі, гомілках, правій стопі та кистях рук.
Тілесні ушкодження у вигляді ушитих ран на правому плечовому суглобі та правому стегні до уваги не приймаються оскільки є наслідком надання кваліфікованої медичної допомоги.
Всі інші тілесні ушкодження виникли одномоментно або у швидкій послідовності одне за одним, внаслідок дії тупих твердих та тупогранних предметів по ударному механізму дії або внаслідок ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини мотоцикла та виступаючі частини кузова автомобіля із подальшим падінням потерпілого на підлегле тверде дорожнє покриття та ковзанням по ньому.
Дані тілесні ушкодження є прижиттєвими, і стосовно живих осіб згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті гр. ОСОБА_8 , 1987 р.н.
Вищевказані тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_8 , згідно медичної документації вкладаються в час ДТП, яка мала місце 07.08.2018 року, і є характерні для мотоциклетної травми, а саме для зіткнення з автомобілем під час руху на мотоциклі.
Таким чином, водій ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10; 2.3.(б), д); 10.1.; 10.4.; Правил дорожнього руху України, якими визначено:
п.п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
п.п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
п.п. 1.5. - Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;
небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;
п.п. 2.3.(б) - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.п. 10.1. - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.п. 10.4. - Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.
Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 1.10.; 2.3.(б), д); 10.1.; 10.4.; Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема ОСОБА_8 від отриманих травм помер у медичному закладі.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно з вимогами статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині на початку судового засідання визнав частково, пояснивши, що ОСОБА_8 на мотоциклі вискочив перед його автомобілем, однак в ході судового розгляду, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження свою вину визнав повністю.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю. Суд вважає, що вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю наступних зібраних доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_8 показала, що обвинуваченого ОСОБА_4 вона не знає, про детальні обставини ДТП нічого не знає і повідомити нічого не може. Цивільного позову не заявляє. Однак просить покарати обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті Кримінального кодексу із застосуванням до нього покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що у центрі м. Перечина він рухався поззаді автомобіля УАЗ, який рухався не швидко. Доїхавши до перехрестя у сторону с.Кам`яниця, автомобіль УАЗ, притормозив, ввімкнув поворотник на ліво, так як хотів повертати. Він на своєму автомобілю хотів зробити обгін УАЗика з права, оскільки УАЗ пропускав зустрічну машину, білого кольору. УАЗ рухався приблизно 40 км/год., відстань між його автомобілем та УАЗ була 15 м. На своєму автомобілі він притормозив, але не зупинився, оскільки сам хотів йти на обгін НОМЕР_2 . Згодом він побачив, що сталося ДТП, мотоцикліста підняло наверх. Після настання ДТП, він припаркував свій автомобіль з права, підійшов до потерпілого, побачив, що мотоцикл був на потерпілому і з нього виливався бензин. Тоді відштовхнув мотоцикл, і сказав дружині, щоб викликала швидку допомогу. Поки вона додзвонювалась, він сам сів у машину і поїхав за швидкою допомогою.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює лікарем анастезіологом в центральній районній лікарні. В серпні місяці 2018 року до них в лікарню був доставлений потерпілий ОСОБА_8 у тяжкому стані. Тоді, його, як лікаря анастезіолога ревматолога було закликано на огляд. Потерпілого спочатку оглядали хірурги, оскільки стан був нестабільний, на момент його огляду ОСОБА_11 був вкрай важким, ринодинаміка була нестабільна, дихання часткове, тому провели інкубацію трахеї, перевели на штучну інгаляцію легень, і відбулася зупинка серця. Зробили непрямий масаж серця, і коли появилось серцебиття, вони підняли його в операційну, підключили його до апарату ШВЛ. З таким тілесними ушкодження у них пацієнтів не було.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона є дружиною померлого ОСОБА_8 . Їй подзвонили свекруха і повідомила, що її чоловік потрапив в ДТП. Вона о 16 год. під`їхала в лікарню. Деталі ДТП їй не відомо, оскільки там не була.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що того дня він разом з ОСОБА_4 їхали по роботі, з яким працює уже два роки. За кермом автомобіля УАЗ перебував ОСОБА_14 . Коли вони їхали по м. Перечин, перед поворотом, ОСОБА_14 включив поворотник на ліво і призупинився, оскільки на зустріч їм їхала машина білого кольору. Вони пропустили машину, а потім здійснили маневр ліворуч, і тут звідки не візьми на зустрічну смугу, виїхав мотоцикл, якого вони не бачили і не чули, що він їде. Видимість даної дороги 1 км., він сам дивися чи є перешкода чи ні. Мотоцикла вони не бачили.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона в той день працювала у магазині по вул. Ужгородській в м.Перечин, фактично аварії не бачила. А коли почула шум, люди почали збігатися, побачила мотоцикл, який лежав та валялися кусочки деталей з нього. Іншого транспортного засобу не бачила.
Від допиту свідка Асталош-- прокурор в судовому засіданні відмовився.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , вина ОСОБА_4 у вчиненому злочині стверджується наступними письмовими доказами по справі:
-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.08.2020 року, з якого слідує, що по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.08.2020 р. в м.Перечин по вул.Ужанська Перечинського району навпроти Цирку, за участю керованого ОСОБА_4 автомобіля та власником мотоцикла марки «Вайпер 250Р1» ОСОБА_8 , який загинув внаслідок ДТП, порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 286 КК України, (Том 2 а.с. 68-69, 70-71).
-повідомленням про підозру від 21.02.2019 року (Том 2 а.с. 42-47).
-протоколом огляду місця події від 07.08.2020 року та фотоматеріалів, з яких слідує, що об`єктом огляду є мотоцикл та автомобіль УАЗ, д.н. НОМЕР_1 , в результаті якого було зафіксовано, що мотоцикл знаходиться на узбіччі навпроти будинку М98, а автомобіль знаходиться на протилежній вулиці на відстані 9,43 м від центру автодороги, де відбулась дорожньо-транспортна пригода. З мотоцикла відсутні ряд деталей, які розміщені на дорозі та наявний шолом, також наявний на автодорозі кусок гуми від автомобіля (Том 2 а.с.72-78, а.с.79-84).
-протоколом огляду місця події від 08.08.2020 року та фото таблицею, об`єктом огляду якого є операційний зала хірургічного відділення в Перечинській районній лікарні. На операційному столі знаходився труп чоловічої статті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з наявними на такому тілесними ушкодженнями (Том.2 а.с.86-88, 89-90).
-протоколом проведення слідчого експеремента від 20.08.2018, та схеми до нього, слідує, що місцем зіткнення транспортних засобів марки УАЗ д.н. НОМЕР_1 та мотоциклу марки Вайпер 250Р 1 д.н. НОМЕР_3 07.08.2018 року, в м. Перечин на вул. Ужгородській згідно відеозапису та протоколу огляду місця події з додатком схемою від 07.08.2018 року є 0,5 метра від лінії розмітки що поділяєтранспортні потоки в протилежних напрямках на смузі руху мотоцикліста в напрямку центра м. Перечин. Під час даного слідчого експерименту для встановлення часу існування небезпеки для руху статисту було запропоновано на статистичному автомобілі марки УАЗ здійснити маневр повороту ліворуч зі швидкістю та по траекторії з якою на момент пригоди рухався автомобіль марки УАЗ. Виміром встановлено, що з моменту виїзду автомбіля марки УАЗ на смугу руху мотоцикліста і до моменту зіткнення або задні праві двері, автомобіль марки УАЗ рухався тричі за час 1,5 секунди, 1,5 секунди, 1,4 секунд.
Окрім цього під час слідчого експерименту гр. ОСОБА_4 заявив, що місцем зіткнення транспортнихзасобів марки УАЗ та мотоциклу марки Вайпер 250Р-1 д.н. НОМЕР_3 , 07.08.2018 року в м.Перечин на вул. Ужгородській є 2,1 метра від лінії розмітки, що поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках на смузі руху мотоцикліста в напрямку центра м. Перечин.
Під час даного слідчого експерименту для встановлення часу існування небезпеки для руху статисту було запропоновано на статистичному автомобілі марки УАЗ здійснити маневр повороту ліворуч зі швидкістю та по траєкторії з якою на момент пригоди рухався автомобіль марки УАЗ. Виміром встановлено, що з моменту виїзду автомобіля марки УАЗ на смугу руху мотоцикліста і до моменту зіткнення або задні праві двері, як вказує ОСОБА_4 відстань 2,1 метра від лінії розмітки, що поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках на смузі руху мотоцикліста в напрямку центра м.Перечин, автомобіль марки УАЗрухався тричі за час 2,4 секунди, 2,2 секунди, 2,1 секунди (Том 2 а.с.11-114).

-висновком судової авто технічної експертизи №9971 від 31.08.2018 року, згідно якого при даній дорожньо-транспортній пригоді, водій мотоцикла «Вайпер 250Р1» д.н.з. НОМЕР_3 гр. ОСОБА_8 рухаючись зі швидкістю 104 км/ год. не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення з автомобілем марки «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом своєчасного застосування електронного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Технічна можливість уникнути даної пригоди заклечається для водія автомобіля «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 у виконанні ним вимог пунктів 10.1 та 16.13 ПДР України. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії, як водія автомобіля «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 , який здійснюючи маневр повороту ліворуч не дав дорогу мотоциклу «Вайпер 250Р1» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим створив йому небезпеку для руху, так і для водія мотоцикла «Вайпер 250Р1» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який перевищив допустиму швидкість руху для населених пунктах (Том 2 а.с.137-140).
-висновком судової авто технічної експертизи №9943 від 23.08.2018 року, згідно якого на момент огляду і експертного дослідження гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією (Том 2 а.с.149-151).
-висновком судової експертизи №10/245 від 18.10.2018 року, згідно якого при максимально допустимій швидкості руху перед зіткненням 50 км/год, водій мотоцикла марки «Вайпер 250Р-1», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця зіткнення та діючи відповідно до вимог пунктів 10.1 та 16.13 ПДР України, водій автомобіля марки «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом. Виходячи з цього, з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія ОСОБА_4 , котрі не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 16.13 ПДР України (Том 2 а.с.166-173)
-висновком судово-медичної експертизи №350 від 08.08.2018 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_8 , 1987 р.н., настала внаслідок тупої поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, яка проявилася у вигляді травматичного субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, переломів верхньої та нижньої щелепи зліва, забою легень, закритого перелому правої ключиці із пошкодженням судинного пучка, масивної внутрішньої кровотечі в м`язи грудної клітки справа із пошкодженої артерії, які в своїй сукупності привели до розвитку гіповолемічного та травматичного шоку, що і став безпосередньою причиною смерті його. Дана причина смерті підтверджується наявністю крововиливів у речовину головного мозку, крововиливом під паутинну оболонку над правою гемісферою мозку, наявністю переломів верхньої та нижньої щелепи зліва із травматичною екстракцією зубів, наявністю перелому акроміального кінця правої ключиці із зміщенням який пошкодив судинний пучок та наявністю масивного просочування м`язів та м`яких тканин правого плеча кров`ю, наявністю пошкодження підключичної артерії (згідно медичної документації), малокрів`ям внутрішніх органів та шоковими змінами у нирках, а також додатковим судово-гістологічним методом дослідження (Том 2 а.с. 178-184).
-висновком комісійної судової автотехнічної експертизи №5638 від 19.12.2018 року, згідно якої водій ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п.1.5; 1.10; 2.3 «б» і «д»; 9.4; 10.1 та 10.4 ПДР повинен був з технічної точки зору, перш ніж виконувати маневр повороту ліворуч, дати дорогу мотоциклу «Вайпер 250Р1» під керуванням водія ОСОБА_8 . У момент зіткнення на смугу зустрічного руху виїхав саме автомобіль «УАЗ469», то ця обставина діє підстави зробити висновок про те, що гр. ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала вона у виконанні вказаним водієм наведених вище вимог ПДР( тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_4 достатньо було, з технічної точки зору, перш ніж виконувати маневр поворот ліворуч, доти дорогу мотоциклові «Вайпер 250Р1» під керуванням водія ОСОБА_8 ) (Том 2 а.с.186-191).
Самі ж показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 є послідовними, змістовними та такими, які повністю узгоджуються між собою, а також із дослідженими судом матеріали справи та чітко відображають не лише саму подію злочину, а і обставини за яких було вчинено даний злочин. Також даючи показання детально описали події, які мали місце 07.08.2018 року, як до вчинення злочину, так і під час, і після його вчинення.
Що стосується показань допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , то як встановлено в судовому засіданні така не була очевидцем самої ДТП і по факту вчиненого злочину їй нічого не відомо, однак показання даних потерпілою враховуються судом при призначенні ОСОБА_4 покарання, оскільки такі містять в своєму змістовому навантаженні, прояв їх психоемоційного ставлення до події злочину, а також до самого обвинуваченого ОСОБА_4 , адже внаслідок вчиненого злочину загинув її син.
Окрім того, показів обвинуваченого ОСОБА_4 , в тому, що мотоцикла, яким керував ОСОБА_8 він не бачив, а останній сам наїхав на його автомобіль, суд не бере до уваги, оскільки висновком судової експертизи №10/245 від 18.10.2018 року, встановлено, що при максимально допустимій швидкості руху перед зіткненням 50 км/год, водій мотоцикла марки «Вайпер 250Р-1», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця зіткнення та діючи відповідно до вимог пунктів 10.1 та 16.13 ПДР України, водій автомобіля марки «УАЗ-469» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом. Виходячи з цього, з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія ОСОБА_4 , котрі не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 16.13 ПДР України (Том 2 а.с.166-173)
Беручи до уваги в сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що безпосередньою причиною даної ДТП було порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, із-за неуважності до дорожньої обстановки, що склалася, у зв`язку з недотримання правил дорожнього рух, не забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до смерті особи.

Судом також досліджені характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 документи та встановлено наступне.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №820 від 07.08.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 07.08.2018 року перебував у тверезому стані (Т.2 а.с.102).
Згідно висновку експерта №1409 від 17.08.2018 року, в результаті проведеної судово-токсикологічної експертизи крові з вени громадянина ОСОБА_4 , не виявлено метиловий, етиловий, пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери. (Том.2 а.с.129-131).
Згідно довідки від 16.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий (Том 2 а.с.160).
Згідно характеристики з місця роботи, ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем роботи, як працівник який, успішно справляється зі своїми обов`язками, доброзичливий і стриманий, у будь-якій ситуації готовий до мирного вирішення конфлікту (Том 2 а.с.195).
Беручи до уваги в сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що безпосередньою причиною даної ДТП було порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, із-за неуважності до дорожньої обстановки, що склалася, через порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до смерті потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, особу підсудного.

Обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 те, що останній позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

Поряд з наведеними обставинами, суд враховує те, що внаслідок даної дорожньої транспортної пригоди загинула людина, рідним якої ОСОБА_8 не відшкодував спричинену матеріальну та моральну шкоду.
Враховуючи фактичні обставини справи, особу винного, тяжкість вчиненого злочину та наслідків, що настали, а також безпосередню поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 після вчиненого злочину, зокрема не відшкодування шкоди потерпілій, суд вважає, що ОСОБА_8 не усвідомив вчинене ним діяння, не зробив належних для себе висновків, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе за умови відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, на нетривалий строк, що на думку суду буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобігати вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
При цьому,судом враховано положення п. п.20.21Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього рух та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників відповідальних з технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставши, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім вказаних обставини, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є необережним тяжким злочином.

Крім вказаних обставин, суд враховує поведінку ОСОБА_8 відразу після вчиненого злочину, зокрема те, що обвинувачений не вчинив жодної дії спрямованої на допомогу потерпілій та загиблому, а також те, що за весь час досудового розслідування та судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_8 не вжито жодних заходів спрямованих на відшкодування спричиненої ним моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , закінчився, клопотання щодо обрання запобіжного заходу не поступало.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі складають 14872 грн. за проведенні по справі експертизи, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного від 08.08.2018 року накладено арешт на автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_16 , та який на момент ДТП перебував у володінні ОСОБА_4 .
Оскільки, на даний час, потреба у накладенні арешту відпала, суд виходячи з вимог ст. 174 КПК України, приходить до висновку, що даний арешт слід скасувати, задоволивши заявлене власником транспортного засобу ОСОБА_16 клопотання. (Т.2 а.с. 234-238).
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три)роки.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , закінчився, клопотання щодо обрання запобіжного заходу не поступало.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, судові витрати за проведені по справі експертизи в сумі 14872 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн.
Клопотання ОСОБА_16 про скасування арешту - задоволити.
Арешт накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного від 08.08.2021 року на автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1