Справа № 308/9773/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/50/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034.

З матеріалів клопотання убачається, що 03 лютого 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прокурор звернувся з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що старший солдат ОСОБА_6 підозрюється у самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, що обгрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується такими доказами : показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріалами службового розслідування за фактом неприбуття ОСОБА_6 на військову службу. У клопотанні також вказується на те, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що: на даний час ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, оскільки усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі; ОСОБА_6 має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може й надалі не прибувати на виклики органа досудового розслідування та прокуратури без поважних причин або не повідомляти про причини свого неприбуття, тим самим затягуючи хід досудового розслідування у кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_6 по теперішній час продовжує вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про що свідчить те, що 20.01.2015 він не прибув на військову службу до місця її несення без поважних причин та відсутній на військовій службі по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи своє життя із проходженням військової служби. У зв`язку з наведеним, прокурор вважає, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід не зможе забезпечити вирішення завдань кримінального провадження, зокрема належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 . Тому, на підставі наведеного вище, прокурор зазначає, що оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 за судовим викликом не прибуде до суду, ОСОБА_6 необхідно затримати з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі суду зазначено, що матеріали судового провадження містять копію повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 12.08.2015, однак така не містить відомостей про отримання, відповідно до норм КПК України, ОСОБА_6 цього повідомлення про підозру. Також матеріали судового провадження не містять як копій повісток про виклик ОСОБА_6 до прокуратури, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 , так і відомостей про отримання таких підозрюваним ОСОБА_6 . Крім того, слідчий суддя звернув увагу на те, що зі змісту повісток про виклик ОСОБА_6 до прокуратури вбачається, що до прокуратури викликається підозрюваний за ч. 4 ст. 407 КК України ОСОБА_6 , однак відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України кримінального правопорушення, а відомостей про направлення виклику до прокуратури підозрюваному за ч. 3 ст. 407 КК України ОСОБА_6 матеріали судового провадження не містять. Тому, на переконання слідчого судді, матеріалами судового провадження жодним чином не підтверджено факт отримання ОСОБА_6 повісток про виклик до прокуратури, так само як відсутнє і підтвердження про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що в свою чергу свідчить про недоведення прокурором факту того, що підозрюваному ОСОБА_6 відомо про те, що на даний час щодо нього здійснюється кримінальне провадження за ч. 3 ст. 407 КК України. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що із долучених до клопотання матеріалів не надається можливим встановити, що підозрюваний був у встановленому порядку повідомлений про виклик до слідчого для проведення процесуальних дій та не з`явився без поважних причин, а також ці матеріали не свідчать про те, що слідчим, відповідно до вимог КПК України, вживались заходи щодо встановлення місце знаходження ОСОБА_6 та забезпечення його явки. Щодо наданих прокурором копій повідомлень про виклик ОСОБА_6 до прокуратури, слідчий суддя зауважив, що разом із такими додано лише підтвердження про їх направлення, однак відсутні відомості про їх отримання підозрюваним. Тому, з огляду на вищевказане, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що необхідність отримання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з довготривалим його ухиленням від явки до органу досудового розслідування, а також тим, що підозрюваний завбачливо не з`являється за місцем проживання, його поведінка спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності та будь-яких контактів із правоохоронними органами, що в свою чергу дає достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зазначені у ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим попереднє надання (надіслання) йому копій клопотань та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не вбачалося за можливе. При цьому, прокурор стверджує, що всі розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , які здійснювалися на підставі постанови від 19.08.2015 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, результату не дали. Також зазначає, що висновок слідчого судді про недоведеність прокурором обставин, які свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання, є передчасним, а зміст мотивувальної частини оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя дав оцінку та взяв до уваги ті обставини, які підлягають оцінці при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Щодо тверджень слідчого судді, які стосуються не підтвердження факту отримання підозрюваним ОСОБА_6 повісток про виклик до прокуратури та вручення йому повідомлення про підозру, прокурор вказує на те, що слідчий суддя залишив поза увагою положення ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України та висновки ВП ВСУ, викладені у постанові від 11.12.2019 (справа № 536/2475/14-к). Тому, вважає, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати тимчасовий запобіжний захід, який дозволить забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, прокурор зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали отримано ним 09.02.2022, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строк, так як не був ознайомлений зі змістом оскаржуваної ухвали та об`єктивно не міг проаналізувати обґрунтування і мотиви слідчого судді, на підставі яких він дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Із матеріалів судового провадження убачається, що прокурор не був присутній під час проголошення слідчим суддею 04.02.2022 повного тексту ухвали, постановленої 03.02.2022, а копію такої отримав 09.02.2022, що підтверджується розпискою, яка міститься на форзаці справи.
Тому, доводи прокурора про те, що він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строк, так як не був ознайомлений зі змістом оскаржуваної ухвали та об`єктивно не міг проаналізувати обґрунтування і мотиви слідчого судді, на підставі яких дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу, - апеляційний суд визнає слушними та бере їх до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили прокурору ОСОБА_5 подати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді в передбачений кримінальним процесуальним законом п`ятиденний строк, а тому, із урахуванням ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, а клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про незаконність постановленого у справі судового рішення не підлягають задоволенню із таких підстав.
Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, обставини.
Статтею 189 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Так, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що матеріали судового провадження містять копію повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 12.08.2015, однак така не містить відомостей про отримання ОСОБА_6 цього повідомлення про підозру відповідно до норм КПК України.
Також знайшов своє підтвердження і висновок слідчого судді про те, що матеріали судового провадження не містять як копій повісток про виклик ОСОБА_6 до прокуратури, які направлялися за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 , так і відомостей про отримання таких підозрюваним ОСОБА_6 .
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що зі змісту повісток про виклик ОСОБА_6 до прокуратури вбачається, що до прокуратури викликається підозрюваний за ч. 4 ст. 407 КК України ОСОБА_6 , однак відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України кримінального правопорушення, а відомостей про направлення виклику до прокуратури підозрюваному за ч. 3 ст. 407 КК України ОСОБА_6 матеріали судового провадження не містять.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що матеріалами судового провадження жодним чином не підтверджено факт отримання ОСОБА_6 повісток про виклик до прокуратури, так само як відсутнє і підтвердження про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що в свою чергу свідчить про недоведення прокурором факту того, що підозрюваному ОСОБА_6 відомо про те, що на даний час щодо нього здійснюється кримінальне провадження за ч. 3 ст. 407 КК України.
На підставі наведеного, апеляційний суд визнає обґрунтованим і підтвердженим висновок слідчого судді й про те, що з долучених до клопотання матеріалів не надається можливим встановити, що підозрюваний був у встановленому порядку повідомлений про виклик до слідчого для проведення процесуальних дій та не з`явився без поважних причин, а також ці матеріали не свідчать про те, що слідчим відповідно до вимог КПК України вживались заходи щодо встановлення місце знаходження ОСОБА_6 та забезпечення його явки.
При цьому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дав належну оцінку наданим прокурором копіям повідомлень про виклик ОСОБА_6 до прокуратури, обґрунтовано встановивши, що разом із такими додано лише підтвердження про їх направлення, однак відсутні відомості про їх отримання підозрюваним.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що необхідність отримання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з довготривалим його ухиленням від явки до органу досудового розслідування, а також тим, що підозрюваний завбачливо не з`являється за місцем проживання, його поведінка спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності та будь-яких контактів із правоохоронними органами, що в свою чергу дає достатні підстави вважати, що, одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 до початку розгляду клопотання вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зазначені у ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим попереднє надання (надіслання) йому копій клопотань та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не вбачалося за можливе, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вищенаведених висновків, яких дійшов слідчий суддя, обґрунтовуючи необхідність відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й інші доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що: всі розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , які здійснювалися на підставі постанови від 19.08.2015 про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук, результату не дали; висновок слідчого судді про недоведеність прокурором обставин, які свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання, є передчасним, а зміст мотивувальної частини оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя дав оцінку та взяв до уваги ті обставини, які підлягають оцінці при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; слідчий суддя залишив поза увагою положення ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України та висновки ВП ВСУ, викладені у постанові від 11.12.2019 (справа № 536/2475/14-к).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати тимчасовий запобіжний захід, який дозволить забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують і не впливають на висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , з якими погоджується і апеляційний суд, визнаючи, що прокурором як у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги не доведено необхідності надання щодо ОСОБА_6 на даний момент дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, і відповідно, не спростовано висновків слідчого судді, які слугували підставами для відмови в задоволенні клопотання прокурора.
Колегія суддів також звертає увагу сторони обвинувачення на те, що матеріали судового провадження не містять відомостей про результати проведення оперативно-розшукових заходів, які здійснювались на підставі постанови від 19.08.2015 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук (відомостей щодо органу, яким здійснювались оперативно-розшукові заходи, періоду часу на протязі якого такі проводились і т.д.).
При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу і на те, що матеріали судового провадження не містять клопотання прокурора про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга, доводи якої визнаються такими, що не впливають на висновки слідчого судді, задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено фактів та обставин, які б спростовували висновки слідчого судді, а прокурором під час розгляду апеляційної скарги не наведено таких фактів та не надано таких доказів, які б свідчили про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 117, 188, 189, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Поновити прокурору Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 03.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: