ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/421/22 Справа № 184/1847/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000068 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, дітей на утриманні не має, має середню спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання.
Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 03 травня 2021 року приблизно о 06 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Партизанська в напрямку вул. І.Малки м. Покров Дніпропетровської області, перевозячи на передньому пасажирському місці ОСОБА_8 .
Під час здійснення руху на вищевказаній ділянці дороги, 03 травня 2021 року приблизно о 06 год. 15 хв., водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, на заокругленні проїзної частини дороги праворуч, втратив контроль над керуванням автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого в районі заїзду до АЗС «Square» автомобіль у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч і правою бічною частиною допустив зіткнення з бетонною опорою освітлення, після чого автомобіль перекинувся на правий бік.
Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Відповідно до висновку авто технічної експертизи №СЕ-19/104-21/18803-ІТ від 11.06.2021 дії водія автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.1. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.
В результаті вказаної ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи №366 від 01.07.2021 ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого над виросткового перелому лівої плечової кістки зі зміщенням верхні правого передпліччя в середній третині відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися у особи, яка перебувала в легковому автомобілі, під час зіткнення останнього зі стаціонарним об`єктом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на досудовому слідстві та під час судового розгляду обвинуваченому було не відомо про те, що він може укласти з потерпілим угоду про примирення та надати її суду до ухвалення вироку по справі, зазначене право не було роз`яснено.
Крім того, обвинувачений зазначає, що протягом досудового слідства та судового розгляду він визнавав свою провину повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий не заявляв до нього ніяких претензій, в тому числі цивільного позову, оскільки з ним узгоджено питання щодо відшкодування йому заподіяної шкоди. А також, обвинувачений вказує, що у нього на утриманні є малолітній син та дружина, яка тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на досудовому слідстві та під час судового розгляду обвинуваченому та потерпілому не було роз`яснено їхнє право на примирення, а також механізм його реалізації.
Крім того, захисник обвинуваченого зазначає, що у обвинуваченого на утриманні є малолітній син та дружина, яка тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною, а також обвинувачений частково відшкодував шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, строк відшкодування залишку заподіяної шкоди обвинувачений та потерпілий узгодили в угоді про примиренні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не врахував вимоги кримінального закону, а саме санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка передбачає обов`язкове застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, а тому вирок суду є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом вимоги закону про обов`язкове призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, який підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на досудовому слідстві та під час судового розгляду обвинуваченому та потерпілому не було роз`яснено їхнє право на примирення, а також механізм його реалізації.
Крім того, потерпілий зазначає, що у обвинуваченого на утриманні є малолітній син та дружина, яка тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною, а також обвинувачений частково відшкодував шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, залишок заподіяної шкоди обвинувачений зобов`язався сплатити до 31.12.2021 року.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, захисника обвинуваченого та потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги обвинуваченого, захисника обвинуваченого, та потерпілого, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпілий підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, а також апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Як вбачається з вироку суду та журналу судового засідання від 02 листопада 2021 року, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у зв`язку з чим, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Главою 35 КПК передбачено умови, за яких може бути укладено угоду про примирення або угоду про визнання винуватості, вимоги до змісту угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, а також порядок судового провадження на підставі угоди.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За змістом ст. ст. 474, 475 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону й відмовляє в затвердженні угоди у визначених ч. 7 ст. 474 КПК України випадках. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду й призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, не лише факт визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та укладання відповідної угоди з потерпілим, а й чи цілком він розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, а також з`ясувати інші питання, які прямо передбачені вказаною нормою.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений та потерпілий не були проінформовані слідчим, прокурором, а також судом першої інстанції про їхне право на примирення, їм не був роз`яснений механізм його реалізації.
Факт того, що обвинувачений та потерпілий не були проінформовані про їх право укласти угоду про примирення підтверджується тим, що таку угоду вони уклали після оголошення судом вироку.
Тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення, оскільки питання про затвердження угоди про примирення не було предметом розгляду в суді першої інстанції.
Виходячи із забезпечення принципу верховенства права, законності та права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Наведені порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та розцінює їх як істотні.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст. 370 КПК України, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в розумінні ст. 370 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4