У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР кримінального провадження №0000545

за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - адвоката ОСОБА_5 , та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, освіта середня спеціальна, працює в АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» монтером групи ЕХЗ служби контролю за виробництвом, раніше не судимого, місця реєстрації не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_11

представників цивільних

відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_12 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2020 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертизи технічного стану транспортного засобу від 14 травня 2018 року № 18-373 в сумі 1 287 грн.; експертизи технічного стану транспортного засобу від 14 травня 2018 року №18-375 в сумі 1287 грн.; транспортно-трасологічної експертизи від 15 травня 2018 року №18-374 в сумі 2145 грн.; автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди від 15 травня 2018 року № 17-511 в сумі 1144, а загалом 5 863 грн.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на користь потерпілої ОСОБА_6 : на відшкодування матеріальних збитків (витрат на лікування) 23 703, 66 грн., на відшкодування моральної шкоди 1 185, 18 грн., а загалом 24 888 грн. 84 коп.

Відмовлено в задоволенні позову потерпілої ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 205 242 грн.

Стягнуто з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 23 814 грн. 82 коп.

Залишено без розгляду позов потерпілої ОСОБА_6 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 205 242 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Представник цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 .

Просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнових збитків (витрат на лікування) 23 703, 66 грн. та на відшкодування моральної шкоди 25000 грн, а загалом 48 703 грн. 66 коп.

Відмовити у задоволенні позову потерпілої ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля Toyota Yaris, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 205 242 грн.

Відмовити у задоволенні позову потерпілої ОСОБА_6 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про відшкодування моральної шкоди та стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля Toyota Yaris, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 205 242 грн.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просить змінити в частині збільшення сум, які підлягають стягненню. Просить стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 48 814 грн. 82 коп. та матеріальну шкоду в розмірі 105 242 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 123 703 грн. 66 коп., та моральну шкоду в розмірі 1185 грн. 18 коп.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Представник цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 , вважає вирок в частині вирішення цивільного позову незаконним та таким, що підлягає зміні. Апелянт вважає, що залишаючи позов без розгляду в частині стягнення з AT «Миколаївгаз» майнової шкоди, заподіяної знищенням автомобіля «Toyota Yaris», суд помилково застосував вимоги ст. 257 ЦПК України, яка регламентує процедуру залишення позову без розгляду, та яка не містить такої підстави залишення позову без розгляду як не доведення позивачем фактичних обставин позову.

Зазначає, що у разі недоведення позивачем обставин (фактів), якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд повинен був відмовити у задоволенні позову, а не залишати його без розгляду. Звертає увагу, що з підстав недоведеності обставин (фактів), якими позивачем обґрунтовуються позовні вимоги, суд по відношенню до Страховика - ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік», відмовив в задоволенні позову, а по відношенню до AT «Миколаївгаз» -залишив позов без розгляду.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції до цивільних правовідносин щодо відшкодування моральної шкоди, помилково застосовані норми ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На думку апелянта, покладення судом першої інстанції обов`язку з відшкодування моральної шкоди в сумі 23 814 грн. 82 коп. на страхувальника - AT «Миколаївгаз», який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Вважає, що саме у ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» виник обов`язок по відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 25 000 грн внаслідок ДТП.

Представник потерпілої ОСОБА_7 з вироком не згодний у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення цивільного позову.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що після ДТП власником автомобіля протягом трьох днів було повідомлено до страхової компанії про настання страхового випадку. Однак страхова компанія протягом 10 робочих днів не направила свого представника для огляду пошкодженого автомобіля.

Пояснює, що у зв`язку з невиконанням страховиком умов закону, потерпіла сама замовила проведення авто товарознавчої експертизи №18-578 від 15 червня 2018 року, згідно якого встановлена сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 205242 грн. Вважає, що суду першої інстанції необхідно було стягнути майнову шкоду в розмірі 100 000 грн. з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік», та 105242 грн. з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Також апелянт вважає, що місцевий суд безпідставно зменшив розмір моральної шкоди потерпілої. На думку апелянта, з урахуванням усіх доказів, суду першої інстанції необхідно було стягувати з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» в рахунок відшкодування моральної шкоди не 25 000 грн., а 50 000 грн.

Позиції інших учасників процесу.

Представник цивільного відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» - ОСОБА_12 не погоджується з апеляційною скаргою представника цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 . Вважає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, помилковими та надуманими.

Посилається на ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього закону - МТСБУ), відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зазначає, що відповідно до наявних матеріалів справи та не заперечується цивільним позивачем - ОСОБА_6 , понесені нею документально підтвердженні витрати на лікування складають 23 703 грн. 66 коп. та моральна шкода - 5 % від розміру понесених цивільним позивачем витрат на лікування, тобто 1 185 грн. 33 коп. Тому, саме ця сума має бути сплачена страховиком як шкода, заподіяна здоров`ю потерпілої.

Вказує, що зазначений розмір витрат на лікування та моральної шкоди не заперечується ні потерпілою ОСОБА_6 , ні ПрАТ «СК «Ван Клік».

Вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вірно розрахував розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Ван Клік».

В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 , представник цивільного відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» - ОСОБА_12 , зазначив, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що власник пошкодженого автомобіля «Тойота», протягом трьох днів після дорожньо-транспортної пригоди начебто подав до ПрАТ СК «Ван Клік» повідомлення про настання страхового випадку, а страховик, в свою чергу, начебто не виконав обов`язку з огляду пошкодженого транспортного засобу та розрахунку матеріального збитку, що стало наслідком для визначення збитку потерпілою самостійно.

Зазначив, що ці доводи представника потерпілого є надуманими та помилковими.

Зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільний позивач на адресу ПрАТ «СК «Ван Клік» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не подав. В додатках до цивільного позову потерпілою не надається доказів, які б засвідчували факт звернення до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку.

Вказує, що 25.09.2018, тобто після сплину більш ніж 6 місяців після дати дорожньо-транспортної пригоди, від адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подана заява про виплату страхового відшкодування. 10.10.2018 у відповідь на заяву адвоката ОСОБА_7 надісланий інформаційний лист, в якому заявника проінформовано про необхідність зберігати пошкоджене майно і транспортні засоби у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне представник страховика, та повідомити про місце знаходження пошкодженого майна для його огляду. Стверджує, що відповідної інформації страховику надано так і не було, про місце знаходження майна не повідомлено, що призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, розмір заподіяної шкоди та здійснити огляд пошкодженого майна.

Зазначає, що доказів, які б спростували позицію ПрАТ «СК «Ван Клік» ні потерпілою, ні її представником не надано. Вважає, що позиція потерпілої та її представника ґрунтується виключно на припущеннях, що не може розцінюватись судом як доказ. Також додає, що під час допиту в судовому засіданні потерпіла, будучи обізнаною про позицію страхової компанії, не надала жодних пояснень та доказів, які б спростували заперечення страховика та підтвердили б виконання нею своїх обов`язків в частині надання транспортного засобу страховику для огляду та можливості встановити розмір заподіяного збитку.

Вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_6 повідомила, що автомобіль, яким вона керувала, скоріш за все, був відданий на розборку її матір`ю як безпосереднім власником.

На думку представника, в спірних правовідносинах у ПрАТ «СК «Ван Клік» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з підстав невиконання потерпілим своїх обов`язків. Тому вважає, що завдана шкода підлягає стягненню з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», як з роботодавця винної особи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 березня 2018 року, приблизно о 12 год. 50 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_1 , рухалася в лівій смузі по вул. Степовій від вул. Клечова Балка в напрямку вул. Литовченка в м. Миколаєві. В цей же час, по вул. Єсеніна в напрямку вул. Степової з наступним виконанням маневру повороту ліворуч на вул. Степову рухався автомобіль марки «УАЗ», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8

Рухаючись в обраному напрямку на нерегульованому перехресті вулиць Степової та Єсеніна, водій ОСОБА_8 , порушивши вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та до її змін, перед зміною напрямку руху з вул. Єсеніна на вул. Степову, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги, не надав перевагу в русі водієві автомобіля Toyota Yaris», який наближався до перехрестя проїзних частин справа по головній дорозі, в результаті чого водій автомобіля Toyota Yaris» ОСОБА_6 допустила контактування з автомобілем «УАЗ», під керуванням водія ОСОБА_8 . В результаті ДТП потерплій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, забійних ран середньої та верхньої третини обох гомілок, перелому правої таранної кістки з помірним зміщенням уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Представник цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 підтримав подану ним апеляційну скаргу.

Представник цивільного відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» - ОСОБА_12 підтримав подану ним апеляційну скаргу.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 до апеляційного суду не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Потерпіла підтримала вимоги апеляційної скарги її представника та заперечувала проти апеляційної скарги АТ «Миколаївгаз».

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг.

Прокурор ОСОБА_10 вважав, що вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов таких висновків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є правильними.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, та звільняючи його від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є необережним злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу винного, який раніше не судимий, частково визнав свою вину, розкаявся, сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно працює. Судом також враховано відсутність обставин, які обтяжують покарання.

В частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та в частині призначеного йому покарання вирок учасниками судового провадження не оскаржується.

Що стосується вирішення судом цивільного позову, суд приходить до такого.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляд пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону при вирішенні цивільного позову представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На час вчинення ДТП, обвинувачений ОСОБА_8 був працівником ПАТ «Миколаївгаз» (на час розгляду справи товариство змінило назву на АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»), і став учасником ДТП, керуючи автомобілем «УАЗ», державний номер НОМЕР_3 , належним Товариству.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, представником потерпілої пред`явлений позов до ПАТ «Миколаївгаз» про стягнення з товариства майнової шкоди у розмірі 230146,86 грн, що складає витрати на лікування, транспортування та реабілітацію потерпілої ОСОБА_6 у розмірі 23703,66 грн, витрати за пошкодження автомобіля Toyota Yaris у розмірі 205 242,00 грн, а також витрати на проведення товарознавчої експертизи №18-578 від 15.06.2018 у розмірі 1201,20 грн, а також позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн (т. 1 а.с. 16-21).

Як встановлено судом першої інстанції, на момент вчинення злочину, відповідальність ПАТ «Миколаївгаз» було застраховано на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 17.02.2018 між ПАТ «Миколаївгаз» та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (на час розгляду справи ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік»), що підтверджується полісом №АЕ/7956660.

У зв`язку з чим, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.07.2019, до участі у справі як співвідповідач залучений страховик, тобто ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік».

Із викладеного слідує, що діями обвинуваченого ОСОБА_8 , який виконував свої трудові обов`язки у роботодавця ПАТ «Миколаївгаз», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні матеріальні збитки, що полягали в її витратах на лікування, знищенні автомобіля, яким вона керувала, і його тимчасовому зберіганні на спеціальному майданчику, а також моральна шкода.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, крім іншого, шкода пов`язана з лікуванням потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати пов`язані з доставкою, розміченням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, понесені потерпілою ОСОБА_6 документально підтвердженні витрати на лікування складають 23 703,66 грн, що підтверджується відповідними чеками. Ця сума матеріальної шкоди не заперечувалась потерпілою ОСОБА_6 в суді першої та апеляційної інстанції.

За такого, вказана сума понесена потерпілою ОСОБА_6 на витрати на лікування, правильно судом першої інстанції стягнута зі Страховика, тобто з ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік». Ця сума страхових виплат визнана Страховиком, про що і зазначено у запереченнях на апеляційну скаргу .

Окрім того, суд вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього закону - МТСБУ), відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки шкода заподіяна здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 , становить 23 703,66 грн, за такого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що 5 % від даної суми складає 1185,18 грн та має бути стягнута зі Страховика, тобто з ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік».

Зазначений розмір витрат на лікування потерпілої та моральної шкоди не заперечувались ні потерпілою ОСОБА_6 , ні ПрАП «Страхова компанія «Ван Клік».

Що стосується доводів представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову щодо зменшення розміру моральної шкоди потерпілої, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представником потерпілої пред`явлений позов до ПАТ «Миколаївгаз» про стягнення з товариства моральної шкоди у розмірі 50 000 (т. 1 а.с. 16-21).

Наявність моральної шкоди представник потерпілої пояснив тим, що ОСОБА_6 зазнала, як фізичного болю, так і душевних страждань у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, відсутності повноцінного відпочинку та нормального життя.

Суд першої інстанції врахував встановлені під час судового розгляду обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , характер та обсяг перенесених потерпілою душевних страждань, їх тривалість, та вважав вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн надмірною. З цими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Задовольнивши в цій частині позов частково, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано стягнув на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» у розмірі 1185,18 грн (зважаючи на вимоги ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), та решту суми завданої моральної шкоди 23 814,82 грн (25 000-1185,18=23 814,82), з огляду на вимоги ст. 1172 ЦК України, підлягає стягненню з роботодавця обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто з АТ «Миколаївгаз».

Отже, судом першої інстанції правильно розраховано розмір майнової шкоди, пов`язаної з витратами на лікування та моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік». Тому доводи представника цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 про неправильний розрахунок моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Ван Клік» та з АТ «Миколаївгаз», не є слушними.

Що стосується витрат, пов`язаних з пошкодженням (знищенням) автомобіля потерпілої ОСОБА_6 та його зберіганням, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як вбачається з фактичних обставин справи, 15.03.2018 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Тойота, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілої ОСОБА_6 та УАЗ, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, крім іншого, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно - транспортні засоби, у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 на адресу ПрАТ «СК «Ван Клік» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не подала.

25.09.2018, тобто по сплину більш ніж 6 місяців після дати дорожньо-транспортної пригоди, від адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 до ПрАТ «СК «Ван Клік», подана заява про виплату страхового відшкодування (т. 1 а. с. 182-184).

10.10.2018 у відповідь на заяву адвоката ОСОБА_7 ПрАТ «СК «Ван Клік» надісланий лист, в якому заявника проінформовано про необхідність зберігати пошкоджене майно і транспортні засоби у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник та повідомити про місце знаходження пошкодженого майна для його огляду (т. 1 а.с. 185).

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що страховик був своєчасно повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду та не прибув до місця знаходження пошкодженого майна, що стало б підставою для звільнення ОСОБА_6 від збереження пошкодженого майна.

Відповідної інформації страховику, тобто ПрАТ «СК «Ван Клік», надано так і не було, про місце знаходження пошкодженого майна не повідомлено, що призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, розмір заподіяної шкоди та здійснити огляд пошкодженого майна.

До того ж, під час допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що автомобіль, яким вона керувала, скоріш за все, був відданий на розборку її матір`ю, як безпосереднім власником.

Окрім того, всупереч вимогам ст. 28, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів», ОСОБА_6 не доведений розмір позовних вимог до ПрАТ «СК «Ван Клік» та вартість транспортного засобу Тойота, яким вона керувала.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №18-578 від 15.06.2018, транспортний засіб Тойота, державний номер НОМЕР_2 , визнаний фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу значно перевищує вартість вказаного автомобіля до моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, в силу вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб Тойота, державний номер НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, експертом у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18-578 від 15.06.2018, не було проведено належного дослідження та не визначено вартість транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить відсутність будь-яких посилань на це у висновку.

За такого, під час судового розгляду не надано доказів, яку ж саме різницю та який саме розмір страхового відшкодування має сплатити відповідач - ПрАТ «СК «Ван Клік» за шкоду, заподіяну власнику транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2 , оскільки у зв`язку з фізичним знищенням транспортного засобу його власнику відшкодовується саме оцінена різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Натомість, висновок автотоварознавчого дослідження від 15.06.2018 № 18-578, не містить даних щодо залишкової вартості автомобіля (після ДТП), а за суму матеріального збитку взята ринкова вартість автомобіля на момент ДТП, що, Страховиком визнано неприйнятним внаслідок неможливості визначити дійсну суму, яка підлягає відшкодуванню, навіть з урахуванням ліміту страхового покриття.

За такого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні цивільного позову про стягнення з ПрАТ «СК «Ван Клік» майнової шкоди, завданої знищенням майна потерпілої ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як слідує з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), відшкодування шкоди здійснюється особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що в спірних правовідносинах у ПрАТ «СК «Ван Клік» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з підстав невиконання потерпілим своїх обов`язків, суд вважає, що завдана шкода, заподіяна знищенням автомобіля «Toyota Yaris», підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», як з роботодавця винної особи, на підставі ст. ст. 1172, 1194 ЦК України.

З підстав недоведення потерпілою дійсного розміру майнової шкоди (як різниці між ринковою вартістю автомобіля та коштами, вилученими власницею машини від передачі її на розборку) та неможливості залучити власницю автомобіля до участі в кримінальній справі і допитати її, суд першої інстанції, аби не позбавляти потерпілу права, за наявності у неї інших доказів, не досліджених в межах кримінального провадження, вимагати відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства на підставі ст. 1172 ЦК України безпосередньо з АТ «Миколаївгаз», вважав за необхідне в цій частині залишити позов без розгляду.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника цивільного відповідача АТ «Миколаївгаз» - ОСОБА_5 про те, що залишаючи позов без розгляду в частині стягнення з AT «Миколаївгаз» матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris», суд першої інстанції помилково застосував вимоги ст. 257 ЦПК України, яка регламентує процедуру залишення позову без розгляду, та яка не містить такої підстави залишення позову без розгляду як недоведення позивачем фактичних обставин позову.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вважає, що прийняте судом рішення у частині вирішення цивільного позову про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris», не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки цивільний позов в цій частині необґрунтовано залишений без розгляду.

Зазначені порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки цивільний позов в цій частині взагалі не розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості прийняти рішення по суті заявлених вимог.

За таких обставин, вирок підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в частині вирішення цивільного позову представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris» в порядку цивільного судочинства.

За такого, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - адвоката ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних знищенням автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 205 242 грн, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3