Ухвала
Іменем України
02 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 712/918/18
провадження № 51-4917 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Як вбачається із доданих до касаційної скарги з доповненнями копій судових рішень, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв?язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування скарги ним було викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України.
Засуджений ОСОБА_4 вказував на однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції. При цьому засудженийне вказував на судові рішення, що оскаржуються та не зазначав про конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для скасування чи зміни судових рішень згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України. Крім того, прохання засудженого до суду касаційної інстанції було сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року засуджений подав виправлену касаційну скаргу з доповненнями, у якій просить перевірити рішення щодо нього у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Так, у касаційній скарзі з доповненнями засуджений так і не вказує на судові рішення, що оскаржуються та не зазначає про конкретні порушення закону, передбачені уст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягають, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, та належним чином свої доводи не обгрунтовує.

Натомість, засуджений повторно зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Крім того, у касаційній скарзі з доповненнями засуджений ставить вимогу про скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а, у разі можливості, направлення справи на нове досудове розслідування, тому прохальна частина касаційної скарги засудженого знову сформульована не у відповідності до ст. 436 КПК України та містить протиріччя.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вимогам ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити йому право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно шляхом звернення до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3