Справа № 139/750/20
Провадження № 1-кп/139/86/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю сторін провадження:

процесуального прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 09 серпня 2018 року близько 23 години 30 хвилин в с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області, будучи власником та відповідальною особою за експлуатацію мотоцикла «Спарк SP110C-2W» без державного номерного знаку, достовірно знаючи, що експлуатація мотоцикла заборонена через несправності гальмівної та ходової частин транспортного засобу, усвідомлюючи, що неповнолітній ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та немає права на керування транспортним засобом, допустив його до керування вказаним транспортним засобом.

Внаслідок допуску до керування транспортним засобом неповнолітньої особи, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння і не мала права на керування транспортними засобами, близько 01 години 30 хвилин 10 серпня 2018 року ОСОБА_6 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії та навиків керування транспортним засобом, рухаючись із пасажиром без мотошолому, автодорогою від с. Попелюхи до с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області, за межами населеного пункту в районі заокруглення дороги, в момент виникнення небезпеки для руху, а саме: появи в його полі зору тварин, які знаходились на проїзній частині дороги, та яких він об`єктивно міг виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впорався із керуванням та допустив виїзд на узбіччя із подальшим наїздом на дерево. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчій частині судового засідання 14 травня 2021 року своєї вини в інкримінованому правопорушенні не визнав. З врахуванням такої обставини та думки сторін кримінального провадження, судом було постановлено ухвалу про допит обвинуваченого після дослідження всіх доказів у справі (зворот а.с. 127, т. 1).

Під час допиту в судовому засіданні 17 грудня 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 показав: Приблизно 8 років тому він за договором купівлі-продажу в магазині в смт Муровані Курилівці придбав мотоцикла «Спарк SP110C-2W», але не реєстрував його. За цей час він робив на мотоциклі заміну двигуна, за рік до ДТП шин. ОСОБА_8 система на задньому колесі була «рідна», а переднє колесо він замінив на інше, яке не передбачало виходу на нього ручних гальм. 09.08.2018 у вечірню пору він під`їхав до кафе «Спокуса» у с. Вищеольчедаїв, там відпочивала молодь. При ньому ніхто спиртного не розпивав і він не може стверджувати, чи хтось із них був у нетверезому стані. ОСОБА_6 попросив у нього покататися на мотоциклі, він запитав у того, чи вміє він їздити, показав йому основні конструкції мотоцикла, сказав заправити мотоцикла, і ОСОБА_6 поїхав. Уже вранці він дізнався, що на його мотоциклі сталася ДТП, в якій загинула дівчинка.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що кається у скоєному, шкодує про наслідки, які сталися в результаті ДТП за участі його мотоцикла.

Будучи допитаною в судовому засіданні 07 жовтня 2021 року потерпіла ОСОБА_9 мати дівчинки, яка загинула в результаті ДТП за участі мотоцикла ОСОБА_3 , заявила, що їй нічого не відомо про обставини скоєного ним правопорушення, однак ОСОБА_3 просив у неї вибачення. В судовому засіданні 17 грудня 2021 року потерпіла оголосила свою заяву про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. 32, т. 2).

В подальші судові засідання потерпіла ОСОБА_9 не з`являлася, подавши заяву (а.с. 36, т. 2), в якій просила проводити судові дебати за її відсутності та не карати суворо обвинуваченого.

В ході судового розгляду справи були допитані свідки обвинувачення неповнолітній ОСОБА_10 (за участі законного представника - батька ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 . Ухвалою суду від 12 липня 2021 року (а.с. 150, т. 1) було задоволено клопотання прокурора (а.с. 148, т. 1) та допитано в суді як свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_10 показав, що у вечірню пору в серпні 2018 року він повертався додому із тренування з волейболу і біля кафе «Спокуса» зустрівся із ОСОБА_3 , розмовляв з ним. Бачив, що на лавочці сиділа компанія, але не може стверджувати, чи вживали вони будь-яке спиртне. Бачив, що на мотоциклі хтось під`їхав, до нього ззаду сіла дівчина. Уже після ДТП і під час його допиту в поліції як свідка, йому стало відомо, що мотоцикл належав ОСОБА_3 , на ньому їздив ОСОБА_6 , а дівчиною, що сіла на мотоцикла та загинула в ДТП, була ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що в обідню пору 09 серпня 2018 року разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вживала спиртне. Ввечері вони вийшли гуляти. Біля кафе «Спокуса» розмовляли, зокрема, із ОСОБА_3 . Коли закрилося кафе, до них підійшов, в тому числі і ОСОБА_6 , який був у стані алкогольного сп`яніння (це було видно з його поведінки). Вона чула, що ОСОБА_6 випрошував у ОСОБА_3 мотоцикла, а десь через півгодини разом з ОСОБА_14 поїхав мотоциклом в сторону с. Попелюхи.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 показав: 09 серпня 2018 року приблизно біля 22-ої години він в центрі с. Вищеольчедаїв зустрівся з друзями ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Придбавши 2,5 літра пива, вони відмічали його вступ до ВУЗу. Через певний час до місця, де він відпочивав з друзями, підійшла компанія, в якій була ОСОБА_14 . Потім до них під`їхав на своєму мотоциклі «Спарк SP110C-2W» ОСОБА_3 . Маючи навики керування скутера, він попросив у ОСОБА_3 мотоцикла покататися, той не відмовив йому. Спочатку він прокатався мотоциклом сам, а коли під`їхав повертати його власнику, ОСОБА_14 попросила покатати її. Час був уже за північ, але він погодився і поїхав з ОСОБА_18 дорогою в напрямку до с. Попелюхи. І він, і його пасажир були в стані алкогольного сп`яніння і не мали на голові мотошолома. Коли вони вже поверталися додому, на заокругленій ділянці дороги між селами він у світлі фар приблизно посередині дороги побачив лисицю з виводком. Він їхав зі швидкістю приблизно 45-50 км/год. Поминаючи лисицю, він трішки пригальмував і міг би безперешкодно їхати далі. Однак, його пасажир, очевидно, побачивши лисицю, злякалася, крикнула, стиснула його за тулуб і смикнулася праворуч. Мотоцикл почало нести вправо, а далі він не пам`ятає подій.

Свідок ОСОБА_13 суду показав: він дійсно ввечері 09.08.2018 разом із ОСОБА_6 та іншими зустрілися біля кафе «Спокуса» в с. Вищеольчедаїв, розпивали пиво. Він бачив, що ОСОБА_6 катався на мотоциклі ОСОБА_19 і що він поїхав на тому мотоциклі із ОСОБА_14 , а також, що на них не було мотошоломів. Знає, що ОСОБА_6 має скутер і вмів їздити на мотоциклі. Вранці він почув про ДТП і про її наслідки. Інших обставин справи він не знає.

Судом також було досліджено письмові докази, зібрані досудовим розслідуванням і подані стороною обвинувачення, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 179, т. 1),

- протокол огляду місця ДТП від 10.08.2020 та додана до нього схема ДТП (а.с. 186-190, т. 1);

- висновки експертів № 2312 від 18.09.2018 (а.с. 193-194, т. 1) та № 113 від 10.09.2018 (а.с. 195-196, т. 1), якими встановлено факт перебування водія та пасажира мотоцикла «Спарк SP110C-2W» на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння;

- копія договору купівлі-продажу мотоцикла «Спарк SP110C-2W» (а.с. 197-198, т. 1), видаткова накладна (а.с. 199, т. 1), якими доводиться належність вказаного ТЗ ОСОБА_3 , та документи щодо сертифікації ТЗ (а.с. 200-202, т. 1);

- висновок експерта № 555 від 13.09.2018 (а.с. 203-207, т. 1), про технічний стан мотоцикла «Спарк SP110C-2W» на момент ДТП, відповідно до якого передня робоча гальмівна система мотоцикла знаходиться в несправному стані через відсутність переднього гальмівного механізму, та не відповідала вимогам п. 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху України, протектор коліс не відповідав вимогам п. 31.4.5(а) Правил дорожнього руху України;

- вирок Мурованокуриловецького районного суду від 07 травня 2021 року у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав чинності 30 листопада 2021 року (а.с. 25-31, т. 2).

Розглянувши справу з дослідженням та аналізом наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, показаннями в суді свідка ОСОБА_12 , частково показаннями самого обвинуваченого та вироком Мурованокуриловецького районного суду від 07 травня 2021 року (а.с. 25-31, т. 2) доведено, що ОСОБА_3 достеменно знав, що ОСОБА_6 , якого він допустив до керування своїм мотоциклом, перебував у стані алкогольного сп`яніння та не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом. Таким чином, Кисіль порушив підпункти «г» і «ґ» п. 2.9. Правил дорожнього руху України.

Документами про технічний стан мотоцикла на момент його придбання та висновком експерта про технічний стан мотоцикла на момент ДТП 10 серпня 2018 року, а також частково показаннями самого обвинуваченого в суді, який не заперечував про заміну переднього колеса та відсутність у зв`язку з цим передніх гальм, доведено, що ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 31.4.1 (а), 31.4.5(а) Правил дорожнього руху України.

Вироком Мурованокуриловецького районного суду від 07 травня 2021 року у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав чинності 30 листопада 2021 року (а.с. 25-31, т. 2), встановлено факт експлуатації транспортного засобу мотоцикла «Спарк SP110C-2W» - з порушенням Правил дорожнього руху України та, як результат, факт отримання пасажиром цього ТЗ ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті на місці події.

За таких обставин, розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 287 КК України як допуск до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не має права на керування транспортним засобом, вчинений особою, відповідальною за технічний стан та експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, зокрема, що відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, вчинене ними діяння є нетяжким злочином.

Суд враховує також особу винного, зокрема, що обвинувачений за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно як дисциплінований, відповідальний, товариський, що користується авторитетом та повагою (а.с. 214, т. 1), що він не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра (а.с. 215, 216, т. 1).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Так, суд не може погодитися з позицією сторін провадження про те, що ОСОБА_3 щиро кається у вчиненому, та що він вчинив злочин вперше.

Зокрема, в ході судового розгляду, що тривав з 14 вересня 2020 року, обвинувачений не визнавав себе винним в інкримінованому йому обвинуваченні; у своїх показаннях в суді не визнавав факту, що йому було відомо про перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння та про вік ОСОБА_6 , зокрема, заявив, що він знав, що ОСОБА_6 закінчив школу, однак не знає, скільки йому років, що він не бачив, чи ОСОБА_6 вживав пиво, а зовні ознак сп`яніння він не виявляв. Суд вважає, що така процесуальна поведінка обвинуваченого та такі його показання не свідчать про щире каяття у скоєному.

Щодо твердження сторін про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення вперше, суд враховує наступне:

Відповідно до довідки про судимість (а.с. 210, т. 1) та вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 березня 2010 року, який набрав чинності 29 березня 2010 року (а.с. 212-213, т. 1), ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу.

Однак, ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не надали суду інформацію про виконання вказаного вироку, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання про погашення цієї судимості.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Відповідно до такої інформації (а.с. 76-77) Мурованокуриловецький РС філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області зробив висновок, що існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину і середній ризик небезпеки особи для суспільства та окремих громадян, а виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості та обґрунтованості покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила не карати суворо винного за злочин, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 за вчинення ним злочину, передбаченого ст. 287 КК України, буде призначення йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, оскільки обвинувачений не обіймає таку посаду. При цьому суд, з огляду на тяжкість наслідків кримінального правопорушення (смерть неповнолітньої особи), не може призначити ОСОБА_3 найменш тяжке покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті, у виді штрафу, а, враховуючи відсутність підтверджених належними доказами відомостей про працевлаштування обвинуваченого, суд не може призначити покарання у виді виправних робіт.

В той же час, суд погоджується із позицією сторони обвинувачення та з висновком служби пробації про те, що ОСОБА_3 не становить високої суспільної небезпеки для суспільства, і з врахуванням невисокої тяжкості злочину, особи обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, з власних показань працевлаштований з вересня 2021 року, за відсутності претензій з боку потерпілої матері загиблої під час ДТП дівчини, її клопотання про те, аби ОСОБА_3 не карали суворо, обставин події ДТП, встановлених вироком Мурованокуриловецького районного суду від 07 травня 2021 року у справі № 139/587/20, суд вважає за можливе в даному конкретному випадку застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від покарання з призначенням іспитового строку на мінімальний строк, визначений законом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, та призначити покарання за ст. 287 КК України у виді трьох років обмеження волі без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілій і прокурору.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: _____________