Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8585/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир від 11 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:
Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на речі, що вилучені в ході проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що у провадженні СУ ГУНП у Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000125 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.311, ч.1 ст.309 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група мешканців міста Бердичів Житомирської області, діючи за попередньою змовою незаконно виготовляє, зберігає та в подальшому незаконно збуває особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено «амфетамін», серед наркозалежних осіб, з метою отримання прибутків від такої діяльності.

Крім цього, в ході проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених ст.262 КПК України, в приміщенні відділення №1 TOB «Нова пошта» за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Залізнична, 16-А, виявлено та відібрано зразок кристалічної речовини жовтого кольору, який відповідно до висновку експертизи є прекурсором, обіг якого обмежено - фенілнітропропен.

Так, 08.09.2021 близько 12 год. 27 хв. за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Житомирська, 27 працівниками поліції у ОСОБА_10 , 1992 р.н. виявлено фольговий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.

ОСОБА_7 , 02.10.2021р. о 15 год. 18 хв. затримано в порядку ст.208 КПК за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім того, 02.10.2021 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21.09.2021 проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступні речі та документи:

-мобільний телефон в корпусі білого кольору марки LG-E410I ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою фіолетового кольору з надписом Play;

-грошові кошти в сумі 400 євро 3 купюри номіналом по 100 євро 1. Rb49493 89022, 2. Rb ; 3. Rb та дві купюри по 50 євро 1. WA, 2. Wb;

-тримач до сім карти № НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «Redmі» в синьому корпусі модель М 1810F6LG ІМЕН : НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою т-mоbіІе;

мобільний телефон в синьо-чорному корпусі марки ОРРО- ЕРН2083 ІМЕІ1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_2 в- прозорому чохлі силіконовому;

-банківську картку «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_7 .

В клопотанні слідчим зазначено, що володільцем зазначеного майна є ОСОБА_7 , якому 03.10.2021 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилаючись на те, що вказані речі та документи визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, слідчий просить клопотання задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11жовтня 2021 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задоволено.

Накладено арешт на:

-мобільний телефон в корпусі білого кольору марки LG-E410I ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою фіолетового кольору з надписом Play;

-грошові кошти в сумі 400 євро 3 купюри номіналом по 100 євро 1. Rb, 2. Rb ; 3. Rb та дві купюри по 50 євро 1. WA, 2. Wb;

-тримач до сім карти № НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «Redmi» в синьому корпусі модель М 1810F6LG ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою т-mobile;

- мобільний телефон в синьо-чорному корпусі марки ОРРО- ЕРН2083 ІМЕІ1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_2 в прозорому чохлі силіконовому;

-банківську картку «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_7 ,

що вилучені в ході проведення обшуку місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що предмети та грошові кошти, які вилучені в ході проведення 02.10.2021 р. санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами по кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, вважав наявними підстави для накладення арешту на вилучене майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї скарги та зобов`язати слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000125 від 02.04.2021, негайно повернути власнику ОСОБА_11 тимчасово вилучене майно та грошові кошти.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді від 11.10.2021 року про арешт майна незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого ухвала підлягає скасуванню.

Зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не дотрималися вимог ст.ст. 170, 173 КПК України.

Посилається на те, що всупереч вимогам ст.98 КПК України матеріали дослідженого слідчим суддею та наданого слідчим СУ ГУНП провадження, не містять жодного джерела доказування того, що тимчасово вилучені мобільні телефони, банківська картка або грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, набуті кримінально протиправним шляхом, або взагалі - були у власності або володінні (використовувались) підозрюваним ОСОБА_7 .

Вказані речі та кошти належать ОСОБА_11 , який є батьком підозрюваного в підтвердження чого були надані відповідні докази, однак слідчим суддею вказаним обставинам в повній мірі не надав оцінки.

В ухвалі, також не зазначено ніяких індивідуальних ознак вилучених грошових коштів та банківської картки (крім виду валюти і її номіналу та номеру банківської картки), однак взагалі не обґрунтовано, яким чином ці об`єкти стосуються протиправної діяльності підозрюваного. Також слідчим суддею в ухвалі не визначено строк арешту арештованого майна та місце зберігання арештованого майна.

Посилається на те, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не дотрималися вимог ст.ст. 170, 173 КПК України,

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів. Також пояснив, що майно, на яке накладено арешт, не є майном підозрюваного ОСОБА_7 , а - його батька ОСОБА_12 .

Підозрюваний ОСОБА_13 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги свого захисника та просив задовольнити її.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вилучені в ході проведення обшуку речі та документи є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.
Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вказане майно, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно є речовим доказом по кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів наклав арешт на майно зазначене в клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу матеріалів клопотання колегія суддів встановила, що слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про необхідність його задоволення.

Так з клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що в провадженні СУ ГУНП у Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000125 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.311, ч.І ст.309 КК України.

ОСОБА_7 , о 15 год. 18 хв. затримано в порядку ст.208 КПК за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи які зазначені в клопотанні та визнано їх речовими доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що володільцем арештованого майна є ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та з метою збереження речових доказів просив накласти арешт зазначене в клопотанні.

Як пояснив захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду та як вбачається з матеріалів судового провадження, власником квартири, в якій проведено обшук та вилучено речі та документи є батько підозрюваного ОСОБА_11 . Також вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 із народження жив не з батьком, а у квартирі своєї баби ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 . Останні кілька років батько перебував на заробітках за кордоном. У квартирі робився ремонт, ніхто, в тому числі і підозрюваний не проживав, був лише зареєстрований. Зазначив, що до обшуку у квартирі 02.10.2021 із сином батько він не бачився з 2019 року до квітня 2021 року, коли по його приїзду із за кордону підозрюваний приходив до нього, просив надати дозвіл на проживання в квартирі із своєю дівчиною, однак у цьому батьком було відмовлено, після чого через образу сина з останнім не зустрічався взагалі. Підозрюваний нічого, в тому числі і вилучені під час обшуку гроші та предмети, у квартирі батька не залишав, а вони належать останньому.

При цьому доказовість вилученого та арештованого майна в кримінальному провадженні ні слідчим, ні прокурором не доведена ні в клопотанні, ні в ході його судового розгляду.

Прокурором вказаних обставин не спростовано також і під час апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором в повній мірі не надано достатніх і належних доказів на підтвердження тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Будь-яких інших підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, для арешту зазначеного вище майна, клопотання та додані до нього матеріали не містять.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що наявність постанови дізнавача про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні не може слугувати однозначною підставою для накладення арешту на вказане майно, оскільки воно не містить ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України в даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, і вбачаються підстави у відповідності до положень ст.407 КПК України для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні.

Що стосується апеляційних вимог про зобов`язанання слідчого негайно повернути вилучене майно власнику ОСОБА_11 , то вказані вимоги не вирішуються апеляційним судом, обов`язок негайного повернення вилученого майна у разі відмови в його арешті регламентовано положеннями КПК України

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир від 11 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на майно, вилучене в ході обшуку 02.10.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон в корпусі білого кольору марки LG-E410I ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою фіолетового кольору з надписом Play;

-грошові кошти в сумі 400 євро 3 купюри номіналом по 100 євро 1. Rb49493 89022, 2. Rb ; 3. Rb та дві купюри по 50 євро 1. WA, 2. Wb;

-тримач до сім карти № НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «Redmі» в синьому корпусі модель М 1810F6LG ІМЕН : НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою т-mоbіІе;

-мобільний телефон в синьо-чорному корпусі марки ОРРО- ЕРН2083 ІМЕІ1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_2 в- прозорому чохлі силіконовому;

-банківську картку «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: