ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/314/22 Справа № 204/586/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272, щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 27 березня 2022 року з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, відсутність місця роботи, стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи, що підозрюваний раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період знаходження на іспитовому строкові, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, недоведеність прокурором та слідчим, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 цього Кодексу, і дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Зазначає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як йому відомі їх анкетні дані та адреси проживання. Вказує на те, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 31 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
26 січня 2022 року було винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування та 27 січня 2022 року ОСОБА_8 відповідно до ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від
25 травня 2021 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 від
15 червня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16 червня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30 червня 2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_11 від 28 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29 грудня 2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_12 від 29 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29 грудня 2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_13 від 29 грудня 2021 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Слідчий СВ ВП №6 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У рішенні ЄСПЛ по справі Бузаджі проти Республіки Молдова, в пунктах 86-91 зауважено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Суд постановив, що цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі.
У рішенні по справі Александровська проти України від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.
Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, вид покарання, який загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК Украни, конкретні обставини справи, стан здоров`я, дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має та прийшов до висновку, що прокурором у судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів того, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику вчинення нового кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Щодо посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а отже, існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що тяжкість вчиненого злочину не є достатньою підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, Європейський суд з прав людини у справі Мамедова проти Росії від 01 червня 2006 року вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Крім того, досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні закінчено та матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом направлено до суду першої інстанції.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4