Єдиний унікальний номер № 285/1796/20
Провадження № 1-кп/0285/169/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді………….. ОСОБА_1 ,
секретаря………….................. ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………. ОСОБА_3 ,
обвинуваченої.......................... ОСОБА_4 ,
представників потерпілого..... ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження № 0000366 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, неофіційно працює, не інвалід, не депутат, на утриманні має одну малолітню дитину, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні управління праці та соціального захисту населення АДРЕСА_2 , з метою незаконного отримання державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме допомогу на дітей одиноким матерям, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління, шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме допомогу на дітей одиноким матерям, під час оформлення даної допомоги, вказала в заяві №559 «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015 року №441 завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, ОСОБА_4 , в період із вересня 2019 по квітень 2020 включно, в порушення ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п.33 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, незаконно отримала соціальну допомогу на дитину як одинока матір, чим спричинила державі, в особі Управління матеріальні збитки на загальну суму 12 760, 24 грн.
Також, 11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань внесла неправдиві відомості в офіційний документ - заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 №96 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», який став підставою для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім цього, 11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань подала завідомо підроблену заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 №96 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», яка містила завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім цього, без перерви в часі, 11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Управління, повторно, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в оману працівників Управління, шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, під час оформлення даної допомоги, вказала в заяві №558 «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015 року №441 завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, ОСОБА_4 , в період із вересня 2019 по квітень 2020 включно, в порушення абзацу 3 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», шляхом обману, незаконно отримала соціальну державну допомогу малозабезпеченим сім`ям, чим спричинила державі, в особі Управління матеріальні збитки на загальну суму 15 559, 76 грн.
Також, 11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно внесла неправдиві відомості в офіційний документ - заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 №96 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», який став підставою для призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, 11.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Управління, діючи умисно, з корисливих спонукань подала завідомо підроблену заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 №96 «Про затвердження Форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», яка містила завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично на протязі останніх семи років та на час подання заяви проживала з біологічним батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживала, пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що у вересні 2019 року звернулася до органів соціального захисту для призначення державної допомоги, вказавши в документах, що є одинокою матір`ю. Зробила це, тому що хворіла дитина, були потрібні гроші на лікування. Батько дитини проживав і проживає з ними постійно. За допомогою зверталася двічі: як одинока мати і малозабезпечена особа. Свою вину визнає повністю, цивільний позов в сумі 28320 грн. визнає повністю, щиро кається, згодна з фактичними обставинами кримінального провадження та кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК України. В обвинувальному акті усі обставини викладено вірно.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Представник потерпілого при призначенні покарання не наполягала на суворому покаранні. Заявлений цивільний позов про повернення надлишково виплачених коштів по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям, а також державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 28320 грн. підтримала в повному обсязі.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд знаходить доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_4 та її умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в підробці іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою і надає права, з метою його використання підроблювачем, суд кваліфікує за ч.1 ст.358 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в підробці іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою і надає права, з метою його використання підроблювачем, вчиненого повторно, суд кваліфікує за ч.3 ст.358 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в використанні завідомо підробленого документа, суд кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій, суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень; особу винної, яка раніше несудима, вину у скоєному визнала, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги відсутні; на утриманні одна малолітня дитина, скрутний матеріальний стан обвинуваченої, позицію представника потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні.

Крім того, при обранні виду і міри покарання обвинуваченій суд враховує досудову доповідь Новоград-Волинського МРВ з питань пробації, згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді 200 годин громадських робіт; за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.1 ст.358 КК України у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.3 ст.358 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.50 КК України саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченої, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст.69 КК України.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченої, її відношення до скоєного (вину визнала, шкодує про вчинене), обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позицію представника потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні обвинуваченої, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому її виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України в умовах звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Розглядаючи питання про задоволення позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації про повернення надлишково виплачених коштів по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям, а також державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 28320 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.
Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, суд виходить з вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторони повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оцінюючи у сукупності пояснення обвинуваченої, представника потерпілого, зважаючи на те, що умисними діями обвинуваченої заподіяно матеріальну шкоду в сумі 28 320 грн. (надміру виплачені кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям та допомозі на дітей одиноким матерям), що підтверджується матеріалами справи, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення цивільного позову Управління.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішено судом згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Її ж визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Її ж визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України і призначити їй покарання у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Її ж визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Її ж визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити їй покарання у виді 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Цивільний позов Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації в задоволення цивільного позову надміру виплачені кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям та допомозі на дітей одиноким матерям в сумі 28 320 (двадцять вісім тисяч триста двадцять) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні: особову справу №6715006 на ім`я ОСОБА_4 на 28 арк.; особову справу №471326, 471507 на ім`я ОСОБА_4 на 30 арк. - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1