Справа № 461/8104/21
Провадження № 1-кс/461/600/22
08.02.2022 року м. Львів
Стверджує, що накладення вказаного арешту призводить до порушення прав заявника та законних інтересів - користування та володіння належним йому майном.
В судове засідання заявник не з`явилася, а подала клопотання в якому просила проводити розгляд вказаного клопотання без її участі, тому слідчий суддя прийшов до переконання про можливість розгляду справи у відсутності заявника.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явився, прокурор ОСОБА_5 подав заяву в якій проти скасування арешту не заперечив, та просив проводити розгляд вказаного клопотання без його участі. З врахуванням цього та зважаючи на встановлені КПК України строки розгляду клопотання суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання у їх відсутності.
Вивчивши матеріали клопотання, матеріали справи про накладення арешту на майно, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.09.2021 р. на все зазначене вилучене майно було накладено арешт.
Крім того, згідно заяви прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 орган досудового розслідування не заперечує проти скасування вказаного арешту майна, вказаного в клопотанні. Відповідно до положень ч.1,4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
А тому приходжу до переконання, що, потреба у подальшому вилученні мобільниого телефону марки марки Iphone 11 Imei-1 НОМЕР_1 , Imei-2 НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_3 , відпала, оскільки органом досудового розслідування вже проведено всі необхідні слідчі дії з вказаними речами, та інших слідчих дій щодо них не планується.
У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170- 174 цього Кодексу.
За таких обставин клопотання слід задовільнити та скасувати арешт на мобільний телефон марки Iphone 11 Imei-1 НОМЕР_1 , Imei-2 НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_3 .
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1