Ухвала

Іменем України

11 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 757/31640/21-к
Провадження № 51-4818 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року затверджено угоду від 11 червня 2021 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 про визнання винуватості.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року та направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 до Головного слідчого управління Служби безпеки України для проведення досудового розслідування в загальному порядку.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки вони подані особами, які не мають права подавати апеляційну скаргу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_4 зазначає, що у вироку на підставі угоди щодо ОСОБА_7 , хоч безпосередньо не зазначено, що останній вчиняв злочин разом з ОСОБА_5 , тобто не вказано самого прізвища цієї особи, але при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд вказав обставини, які дозволяють ідентифікувати ОСОБА_5 як особу, яка начебто вчинила кримінальне правопорушення у співучасті з ОСОБА_7 .
Така ідентифікація стороннім спостерігачем можлива, оскільки окремі фігуранти провадження мають відношення до певного правоохоронного органу, а події правопорушення раніше мали значний суспільний резонанс і широке висвітлення в засобах масової інформації, зокрема в мережі «Інтернет», тому багато представників засобів масової інформації легко змогли ідентифікували ОСОБА_5 як особу, зазначену у вказаному вироку, після оприлюднення його тексту в ЄДРСР.
Таким чином, захисник вбачає, що всупереч презумпції невинуватості суд першої інстанції фактично встановив винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України, й ОСОБА_5 , хоч і не був учасником цього провадження, однак знеособлено вказаний у цьому вироку, тому вправі захищати свої права, свободи та інтереси.
З цих підстав адвокат ОСОБА_4 звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою, але Київський апеляційний суд ухвалою від 14 вересня 2021 року безпідставно, на його думку, повернув апеляційну скаргу, вказавши, що адвокат ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб, які мають право оскаржити рішення суду першої інстанції, адже ОСОБА_5 не є стороною угоди у цьому провадженні, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_4 не містить належних доводів, що вирок Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 .
Мотиви суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок чи ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК України. Згідно з п. 10 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;
2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив, що ОСОБА_5 не є стороною затвердженої угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, а адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які діють в його інтересах не відносяться до суб`єктів оскарження зазначеного вироку.
Крім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах ОСОБА_5 , не містять належних доводів, що вирок Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 .
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із зазначеними вище вимогами кримінального процесуального закону.
Як вбачається зі змісту указаного вироку місцевого суду, жодних безпосередніх даних щодо ідентифікації особи, вказаної у вироку як «Особа 1, досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні», в тексті вироку немає.
Посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що така ідентифікація у вироку можлива, оскільки є вказівки щодо причетності фігурантів провадження до роботи у певному правоохоронному органі, а також щодо широкого висвітлення раніше подій цього правопорушення у засобах масової інформації, колегія суддів не вбачає обґрунтованими, оскільки вказані доводи не стосуються наявності даних, що безсумнівно уможливлюють безпосередню ідентифікацію конкретної особи, які містяться саме у тексті вироку місцевого суду, як зазначено у наведеному вище висновку Об`єднаної палати ККС ВС, без залучення додаткової інформації або проведення додаткових досліджень, порівнянь, перевірок тощо.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано встановив, що переконливих даних про те, що вказаний вирок може стосуватися прав, свобод чи інтересів саме ОСОБА_5 , немає, й тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Отже, з касаційної скарги та наданих судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає.
Тому, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3