Провадження № 1-кп/161/920/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 жовтня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001280 від 24.05.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Галузія Маневицького району Волинської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 24.05.2021 близько 11.50год., в с.Новостав Луцького району, керуючи технічно справним автомобілем «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку с.Вербаїв Луцького району по автодорозі сполученням «Луцьк Новостав Вербаїв», яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі швидкістю 65 км/год., передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та дорожні умови, стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху та не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого на заокругленій у праву сторону ділянці дороги виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення автомобілем «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який здійснював рух у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Matiz» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею, заочеревенної гематоми зліва, субкапсулярної гематоми лівої нирки, закритої травми грудної клітки у вигляді перелому 6 ребра зліва по передньо-аксілярній лінії, саден на лобній ділянці голови, які згідно висновку експерта №387 від 10.06.2021 за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 2.3 б), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення необережних протиправних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що керуючи автомобілем «Audi A6», перевищив дозволену швидкість руху, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення автомобілем марки «Daewoo Matiz». У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що збитки потерпілому, власнику транспортного засобу та закладу охорони здоров`я повністю відшкодував. Просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортним засобом.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив факт дорожньо-транспортної пригоди та повідомив, що збитки йому відшкодовані, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, не наполягав на призначенні суворого покарання та просив не призначати додаткове покарання.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Окрім того, в силу ч.2 ст.66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, відсутність у потерпілого претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, добровільне відшкодування збитків власнику транспортного засобу ОСОБА_8 та закладу охорони здоров`я, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліках в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбаченого санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання у загальносоціальному плані, враховуючи його посткримінальну поведінку, яка спрямована на залагодження своєї провини, позицію потерпілого, який просив не позбавляти останнього права керування транспортним засобом.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Норма матеріального права, а саме ст.75 КК України, не містить заборони її застосування до осіб, котрі вчинили злочин, за який обвинувачується ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування основного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, іспитовий строк тривалістю 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Судом взято до уваги позицію як прокурора, так і всіх інших учасників судового провадження щодо можливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, а тому суд дійшов висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку, адже обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення ним даного злочину вів законослухняний спосіб життя, що підтверджується відсутністю даних про притягнення його до кримінальної відповідальності, одружений та у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Стороною обвинувачення не надано суду жодних відомостей, що обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення злочину мав девіантну поведінку.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2021 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль марки «Audi A6» р.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , повернути за належністю ОСОБА_3 ;

-автомобіль марки «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_2 , залишити за належністю ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 88 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий