Номер провадження: 11-сс/813/1549/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) він же ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року про продовження тимчасового арешту, стосовно,

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фергана Р. Узбекистан, громадянина Турецької Республіки та Російської Федерації, не маючого на території України реєстраційного обліку, раніше не судимого, -

встановив:

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 105 КК РФ (замах на вбивство двох осіб).

16.09.2021 року, о 17 год. 35 хв., співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт», під час оформлення пасажирів авіарейсу PGT-441 сполученням «Одеса-Стамбул», під час здійснення прикордонного контролю першої лінії, при спробі перетинання державного кордону України затримано громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), який слідував на виїзд з України та який розшукується російськими компетентними органами за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 105 КК РФ (замах на вбивство двох осіб).

17.09.2021 року старшим оперуповноваженим СКП ВП № 1 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області складений протокол про затримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) в порядку ст. ст. 208, 582 КПК.

Відповідно до документів, компетентних органів РФ: Ленінградським районним судом м. Калінінград 09.04.2021 року видано ордер на арешт ОСОБА_10 .

Постановою слідчого відділу по Центральному району м. Калінінград СУ СК РФ від 09.04.2011 року ОСОБА_11 має статус обвинуваченого.

Постановою оперуповноваженого з особливо важливих справ 3 -го відділу УКР УМВС Росії по Калініградській області від 21.10.2016 року ОСОБА_12 в межах кримінальної справи № 40002 від 18.05.2011 року оголошено у міжнародний розшук.

Зміна прізвища ОСОБА_11 відбулась у Турецькій Республіці на прізвище ОСОБА_13 автоматично при отриманні громадянства Туреччини.

Відповідно до інформації наданої ВМПС ГУНП в Одеській області від 17.09.2021 року № 50/1792 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу, ОСОБА_13 розшукується з метою арешту та подальшої екстрадиції до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів на території РФ.

11.10.2021 року керівник Малиновської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив продовжити ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) тимчасовий арешт на 10 днів, з метою забезпечення подальшої видачі для притягнення до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_14 задоволено та продовжено строк тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) він же ОСОБА_8 , строком до 25.10.2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволення клопотання керівника окружної прокуратури, посилаючись на незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді, оскільки нормами КПК не передбачено продовження тимчасового арешту, а тому слідчий суддя постановив незаконну та невмотивовану ухвалу.

Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином.

Адвокат ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_15 подали до апеляційного суду заяви, в яких просили провести апеляційний розгляд за їх відсутності, а тому у відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.583 КПК України (далі КПК), до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Згідно ч.2 ст.583 КПК, у разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Відповідно до ч. 8 ст.583 КПК, звільнення особи з-під тимчасового арешту у зв`язку з несвоєчасним надходженням до центрального органу України запиту про видачу не перешкоджає застосуванню до неї екстрадиційного арешту в разі отримання в подальшому такого запиту.

Відповідно до ч.9 ст.583 КПК, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя суду зазначив, що метою та підставами для продовження тимчасового арешту до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) є: запобігання спробам ухилитись від правоохоронних органів Російської Федерації, оскільки останній обвинувачується в особливо тяжкому злочину, який на території України кваліфіковано було за ч.1 ст.115 КК України.

Продовжуючи строк дії тимчасового арешту, слідчий суддя виходив з того, що нормами КПК не передбачено таке поняття як «продовження тимчасового арешту», але за обставин даної справи існували підстави для продовження тимчасового арешту, оскільки строк тимчасового арешту ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), відповідно до оскарженої ухвали слідчого судді, не перевищував 40 діб, що відповідає положенням ч.1 ст.583 КПК.

З огляду на те, що 17.09.2021 року, ухвалою слідчого судді до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) було застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб, прокурор фактично мав право звернутись з клопотанням про продовження тимчасового арешту строком на 10 діб, оскільки в даному випадку тимчасовий арешт підозрюваного не перевищував 40 діб.

Підставою для звернення прокурора з клопотанням про продовження тимчасового арешту стало те, що від компетентних органів не надійшов запит про видачу цієї особи.

Враховуючи, що Главою 44 КПК «Видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)» вищезазначені обставини, що склалися у даному провадженні, не врегульовано, суддя-доповідач, керуючись положеннями ч.6 ст.9 КПК, вважає, що строк тимчасового арешту стосовно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) не перевищував 40 діб, а тому клопотання прокурора щодо продовження тимчасового арешту, подано відповідно до вимог ст.583 КПК.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ у справі «Квін проти Франції», Суд зазначає, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції, у принципі, виправдане з точки зору підпункту f) пункту 1 статі 5 Конвенції». Разом з тим, Суд також зазначив, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції було надзвичайно тривалим». У справі ОСОБА_16 , мова йшла про майже два роки ув`язнення. Таким чином, затримання ОСОБА_13 та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту, є обґрунтованим з точки зору забезпечення видачі особи в іншу державу.

Таким чином, при розгляді клопотання прокурора, слідчий суддя дотримався вимог ст.583 КПК, зокрема, мотивував своє рішення тим, що відповідно до матеріалів провадження та документів, долучених до клопотання прокурора про продовження застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту, останній розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 105 КК РФ (замах на вбивство двох осіб).

За таких обставин, доводи захисника щодо відсутності законних підстав для продовження до ОСОБА_6 тимчасового арешту є необґрунтованими.

Оскільки доводи сторони захисту про відсутність підстав для застосування тимчасового арешту не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 583, 584 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) він же ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року, якою було задоволено клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_14 та продовжено строк тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) він же ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4