Справа № 308/8758/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/54/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 серпня 2021 року щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працює на посаді касира торговельного залу в фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 , неодруженої, раніше не судимої,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 22 жовтня 2021 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000754, внесеному 02.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до клопотання прокурора, 02.03.2020, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ; 04.03.2020, відносно ОСОБА_7 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 30.04.2020 включно ; 28.08.2020, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 продовжено до 02.09.2020, без визначення розміру застави ; 31.08.2020 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 скеровано до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті, ухвалою якого від 01 жовтня 2020 року призначено судовий розгляд кримінального провадження за № 0000754 по суті. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 продовжено до 03 вересня 2021 року, без визначення розміру застави. В ухвалі також зазначено, що суд взяв до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченою інкримінованого їй злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів. В ухвалі також вказується на те, що на цьому етапі судового розгляду справи доведено існування ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що в свою чергу є підставою для продовження обвинуваченій строку тримання під вартою. Зокрема, існують ризики того, що обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. При цьому, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Суд також визнає, що наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, що обумовлено необхідністю судового розгляду кримінального провадження, необхідності проведення низки процесуальних дій станом на тепер та відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, що доводи сторони захисту не спростовують встановлені ризики. Суд враховує в тому числі наявність суспільного інтересу у встановленні істини у справі, а також те, що пред`явлено обвинувачення з посиланням на обтяжуючу обставину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, взявши до уваги особу обвинуваченої, її соціальні зв`язки, стан здоров`я, зокрема те, що згідно з посиланнями сторони захисту ОСОБА_7 має ниркову недостатність, середню освіту, незаміжня, дітей на утриманні не має, раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, щообвинуваченій ОСОБА_7 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 22 жовтня 2021 року включно.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою. Стверджує, що суд, при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою допустив порушення кримінального процесуального закону в частині подання прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що суд повинен був відмовити прокурору в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України, врахування тривалого терміну перебування обвинуваченої під вартою. При цьому, на думку апелянта, подане прокурором клопотання не містить доказів, які свідчать про обґрунтованість обвинувачення, відсутні твердження про те, що саме виняткова міра покарання забезпечить обвинуваченій ОСОБА_7 належну поведінку, також прокурором не надано доказів про існування принаймні одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На думку апелянта, суд не взяв до уваги усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, на інший не пов`язаний з триманням під вартою, також не врахував дані, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_7 , наявність у неї постійного місця проживання. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід - домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченої та захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачена та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що обвинувачена ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, ризики переховування обвинуваченої від суду та незаконного впливу на свідків не зменшились і продовжують існувати.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що прокурором не доведено існування ризиків перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованим і не спростованим під час апеляційного розгляду твердження суду про те, що такі ризики необґрунтовані й не підтверджені, зведені до формалізму, і підстави вважати, що такі мають місце, відсутні.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, та покарання, яке загрожує обвинуваченій ОСОБА_7 у разі доведення її вини (позбавлення волі на строк від 7 до 15 років), те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки та не досліджені всі докази.
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, характеру та конкретних обставин, за яких скоєно діяння, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а також даних про її особу (раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, незаміжня, дітей на утриманні не має) є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченої під вартою, даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 у силу характеру інкримінованого їй діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а також дієвості кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні прокурора відсутні твердження про те, що саме виняткова міра покарання забезпечить обвинуваченій ОСОБА_7 належну поведінку, а також прокурором не надано доказів про існування принаймні одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд при вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою допустив порушення кримінального процесуального закону в частині подання прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, а також не врахував тривалий термін перебування її під вартою, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та не дають підстав для застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів, а також не являються підставою для скасування ухвали суду.
Тому, як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та не дають підстав для застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів, а також не являються підставою для скасування ухвали суду, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, також не врахував інші обставини, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_7 , наявність у неї постійного місця проживання.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання її під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачена і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване їй кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про її особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що призвело до смерті людини.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що подане прокурором клопотання не містить доказів, які свідчать про обґрунтованість обвинувачення, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, і на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченої, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до скоєних кримінально-караних діянь.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 серпня 2021 року щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 , якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 29 жовтня 2021 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :