Справа № 464/4296/21
пр.№ 1-кп/464/389/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021 Сихівський районний суд міста Львова
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Дністрик-Дубовий, Турківського району, Львівської області, українки, громадянки України, з незакінченою вищою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з 16.00 год. по 17.00 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала грошові кошти, а саме: 300 доларів США, що еквівалентно 8 387 грн, 76 коп., згідно національного курсу валют, 20 євро, що еквівалентно 669 грн., 23 коп., згідно національного курсу валют 4 000 грн., а також золотий браслет вагою 2,03 гр., плетіння типу «бісмарк», довжиною близько 12 см., вартістю 4 123 грн., та золоту каблучку вагою 1,7 гр., діаметром близько 16,5 м.м., по середині з одним камінчиком цирконієм вартістю 3217 грн., всього майна яке належало потерпілий ОСОБА_5 на загальну суму 20 396,99 грн., в подальшому з викраденим майном покинула місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнала повністю, вказала, що підтверджує вчинення нею інкримінованого їй злочину за вказаних в обвинуваченні обставин. Інших доповнень не має. Щиро розкаялася у вчиненому, просить суд суворо не карати. Цивільний позов заявлений потерпілою визнала в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та матеріалів щодо речових доказів, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.
Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною, оскільки остання таємно викрала чуже майно (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом враховано те, що останньою вчинено кримінальний проступок, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, яка на медичних обліках не перебуває.
Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт у межах санкції інкримінованої їй статті КК України.
На переконання суду, вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_5 слід задовольнити, з огляду на таке.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичній особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останньої в її заподіянні.
Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд приходить до висновку, що такий слід задовольнити, а саме, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20 396,99 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Вказана сума моральної шкоди визначена виходячи з характеру спричиненого, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, вимог розумності, виваженості та справедливості.
Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Цивільний позов - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 396,99 грн. та 2000 грн. моральної шкоди.
Речові докази у справі, а саме:
дві кольорові фотографії, які роздруковані на одному паперовому аркуші формату А4 залишити при матеріалах справи;
дві паперові бірки бренду «Carriera», які були оглянуті 19.05.2021 повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1