Справа № 699/867/20
Номер провадження № 1-кп/699/31/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Дніпропетровська, гр. України, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 25.09.2020 о 11 годині 40 хвилин, будучи зупиненим під час керування автомобілем марки «Fort Transit» д.н.з. НОМЕР_1 начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Я. Мудрого, 335 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області біля службового автомобіля працівників поліції марки «Daewoo Lanos» д.н.з. на синьому фоні НОМЕР_2 , діючи умисно, у власних інтересах, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, реалізуючи злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди ОСОБА_7 , який перебував на службі, за не вчинення ним дій з використанням наданого йому службового становища, а саме не складання відносно нього постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, поклав на заднє сидіння салону вищевказаного службового автомобіля грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень, тобто надав неправомірну вигоду майору поліції ОСОБА_7 , який відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №8 о/с від 11.01.2019, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та наділений повноваженнями, визначеними ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», серед яких здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірності експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, та який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу Національної поліції, а відповідно до Примітки ч. 1 ст. 364 КК України є службовою особою.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що дійсно він був зупинений нарядом поліції під час керування автомобілем «Fort Transit» д.н.з. НОМЕР_1 . Провівши на місці перевірку працівник поліції став складати на нього адміністративний протокол за допущене правопорушення. Усвідомлюючи, що розмір штрафу буде не меншим ніж 510 грн, а в разі несвоєчасної сплати він подвоїться, вирішив надати поліцейським кошти в сумі 300 грн, щоб останні не складали на нього протокол. З цією метою він запропонував працівникам поліції кошти в сумі 300 грн та поклав їх на заднє сидіння службового автомобіля. Одразу після цього працівники поліції відтіснили його від автомобіля, викликали слідчо-оперативну групу, яка згодом зафіксувала факт надання ним грошей працівникам поліції.

Суд, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не заперечили і не оспорили встановлені фактичні обставини, правильно розуміють зміст даних обставин, що не викликає у суду сумнівів щодо добровільності та істинності позиції всіх учасників процесу, і після роз`яснення судом суті такого порядку розгляду справи та того, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнав можливим провести розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тобто обмежитись допитом обвинуваченого, а також вивченням матеріалів, які характеризують його особу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторно звернув увагу на те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_5 у їхній сукупності, приймаючи до уваги те, що вказані докази є переконливими, чіткі і узгоджені між собою, суд прийшов до висновку, що винуватість останнього в межах обвинувачення, зміненого прокурором 28.10.2021 року (а.с.а.с.99-103) доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.369 КК України, тобто надання вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища службовій особі.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке класифікується як нетяжкий злочин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, характеристику останнього, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, думку прокурора про суворість покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

По місцю проживання обвинувачений характеризується посередньо (а.с.75).

Відповідно до висновку досудової доповіді сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, у зв`язку з чим останній може виправитись без ізоляції від суспільства.

З урахуванням характеристики обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлених обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу, що в даному випадку буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи складне матеріальне становище обвинуваченого, пов`язане з відсутністю офіційного працевлаштування та стабільного доходу, суд вважає можливим розстрочитиостанньому сплату призначеного вироком штрафу на строк 12 місяців.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Доля речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000(сімнадцять тисяч) гривень.

Розстрочити сплату штрафу на 12 місяців рівним частинами по 1416,67 грн щомісячно.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази у кримінальному провадженні - диск лазерної системи зчитування з відеозаписами з боді-камер- залишити в матеріалах справи;

- 300 (триста) гривень купюрами по 100 гривень з №М339314273, №УГ6816129, №ЗГ5376841 передати в доход держави в порядку спеціальної конфіскації.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 817,25 грн. за проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1