Провадження по справі № 1-кп/522/2745/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, у кримінальному провадженні № 0001210 від 12.09.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 01.06.2021 року вироком Кодимського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76, ст. 104 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним терміном строком на 1 рік 6 місяців,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
16.11.2021 року в провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт, у кримінальному провадженні № 0001210 від 12.09.2021 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою судді від 19.11.2021 року було призначено підготовче судове засідання і викликані учасники кримінального провадження, відомості про яких містились в обвинувальному акті.
В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.
Від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , яке вона просила задовольнити у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказали, що раніше визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого. Захисник просив зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , подав клопотання про звернення до Одеського апеляційного суду з поданням про направлення кримінального провадження № 0001210 від 12.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до Суворовського районного суду м. Одеси для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням №0000675 від 17.05.2021 року (справа №523/14628/21, провадження №1-кп/523/1469/21), відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.
Вказане клопотання підтримав обвинувачений, прокурор не заперечувала проти клопотання захисника обвинуваченого.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 , не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши доводи клопотань, суд доходить таких висновків.
В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.
Дане кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси, оскільки діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , було вчинене на території Приморського району міста Одеси.
Водночас, захисником обвинуваченого заявлене письмове клопотання, проти якого не заперечувала прокурор, про направлення даного обвинувального акту до Суворовського районного суду м. Одеси у зв`язку з тим, що починаючи з 13.08.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000675 від 17.05.2021 року стосовно ОСОБА_3 за більш тяжким складом злочину (за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, суддя ОСОБА_7 ) для їх наступного об`єднання в одне судове провадження.
Санкція частини 3 статті 189 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.
Санкція частини 2 статті 289 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно ч. 1. ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Таким чином, Приморський районний суд м. Одеси не має процесуальних повноважень для розгляду та вирішення відповідного клопотання обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне спрямувати матеріали кримінального провадження до Одеського апеляційного суду для його наступного вирішення правомочним складом суду.
Оскільки в Суворовському районному суді м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000675 від 17.05.2021 року стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, одна з яких є більш тяжкою ніж та, яка інкримінується ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке надійшло до Приморського районного суду м. Одеси, з метою забезпечення ефективності, дієвості кримінального провадження, недопущення порушення прав обвинуваченого, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та направити до Одеського апеляційного суду подання про направлення кримінального провадження №0001210 від 12.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до Суворовського районного суду м. Одеси для його об`єднання з кримінальним провадженням №0000675 від 17.05.2021 року (справа №523/14628/21, провадження №1-кп/523/1469/21). Крім того, обвинувальний акт стосовно зазначеної особи до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов раніше, ніж до Приморського районного суду м. Одеси.
Від прокурора до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, проти задоволення якого захисник та обвинувачений заперечували.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Сторона захисту просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави, оскільки для обвинуваченого це занадто непомірна сума.
Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, українцем, має середню освіту, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в Одеській області, Кодимського району, с. Писарівка, проживаючий в м. Одеса, раніше неодноразово судимий, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та вказує на те, що останній може залишити територію м. Одеси.
Крім того, як вбачається з клопотання прокурора, Суворовським районним судом м. Одеси 20.10.2021 року було продовжено дію запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак останній ухилився від виконання ухвали суду та переховувався від органів досудового розслідування, що унеможливлює застосовування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 даного запобіжного заходу. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки чи особистого зобов`язання також не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тому на думку суду існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги наявність ризику можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на потерпілого та свідків, які судом не допитані, схиляючи їх до викривлення показань, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, доведений, оскільки даних про те, що останній працює не представлено, можливо скоїв кримінальне правопорушення з корисливих мотивів у зв`язку з відсутністю засобів для існування та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу. Також, суд враховую, що на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000675 від 17.05.2021 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає можливим застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Однак, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні є правом суду, а не обов`язком.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було визначено розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи, що обвинуваченому було раніше визначено розмір застави, з метою недопущення звуження прав обвинуваченого, суд у даному конкретному випадку дійшов висновку щодо можливості визначення обвинуваченому при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як альтернативного запобіжного заходу застави на рівні, який було встановлено під час досудового розслідування, що не заперечувала й прокурор в судовому засіданні.
Суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає за можливе визначити, як альтернативний запобіжний захід, у вигляді застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , даних щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, який здатен запобігти заявленим у клопотанні прокурора ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 32, 34, 110, 132, 176, 177, 178, 183, 194, 314, 315, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , про звернення до Одеського апеляційного суду з поданням про направлення кримінального провадження № 0001210 від 12.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до Суворовського районного суду м. Одеси для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням №0000675 від 17.05.2021 року (справа №523/14628/21, провадження №1-кп/523/1469/21), задовольнити.
Направити до Одеського апеляційного суду подання про направлення кримінального провадження № 0001210 від 12.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, для визначення підсудності у відповідності до положень ст. 32, 34 КПК України.
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, строком на 60 (шістдесят) днів.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі № 1-кп/522/2745/21.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 30.11.2021 року, який діє до 28.01.2022 року включно.
Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити ДУ «ОСІ».
Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1