справа № 488/4638/19
номер провадження № 1-кп/488/119/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ Одеський слідчий ізолятор матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Харкові, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одружений, який мешкав до затримання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий:
29 жовтня 2001 року Фрунзенським районним судом міста Харкова за ст.ст.141 ч.2, 296 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
24 лютого 2004 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України (в редакції 2001 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 02 березня 2007 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;
19 червня 2009 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ст.ст.311 ч.2, 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;
02 грудня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;
05 грудня 2017 року Коломацьким районним судом Харківської області за ст.ст.15 ч.2, 190 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі;
21 лютого 2019 року Харківським районним судом Харківської області, вирок якого вироком Харківського апеляційного суду від 15.09.2020 року скасовано в частині призначення покарання; призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі; у відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України зарахувано ОСОБА_4 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за період з 21 червня 2017 року по 05 січня 2018 року та з 07 червня 2018 року по 21 вересня 2018 року з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 повторно, 11.10.2019 року близько 15.00 годин, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, здійснив телефонний дзвінок на номер НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_5 , якому представився працівником медичного закладу та повідомив про те, що його син став учасником дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої постраждав та потребує грошових коштів у розмірі 9 000 грн. на операцію, на що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, погодився, проте вказав, що має лише 5 000 грн. Вказану суму і було обумовлено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як кошти на відшкодування витрат на операцію сина потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 11.10.2019 року близько 15.30 години ОСОБА_4 прибув за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де останній, будучи введеним в оману, передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2 000 грн., пояснивши, що іншу частину грошей віддасть пізніше, яким ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Обвинувачений вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин заволодіння ним майном потерпілого ОСОБА_5 - грошовими коштами у сумі 2 000 грн., вчиненого ним шляхом обману потерпілого, коли він подзвонивши потерпілому на телефон, представився йому працівником медичного закладу та повідомив про те, що його син став учасником дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої постраждав та потребує грошових коштів, на що потерпілий йому передав 2 000 грн., що мало місце 11.10.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, відомостей про судові витрати та заходи забезпечення кримінального провадження, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.
Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України - у заволодінни чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше судимий неодноразово за вчинення злочинів аналогічної спрямованості, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому Законом порядку.
Враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінований злочин скоїв після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком, остаточно покарання йому слід визначити за правилами ст.71 КК України - за сукупністю вироків.
На підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.69, 75 КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжчують відповідальність, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, задля запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у межах санкції інкримінованого обвинуваченому злочину, у вигляді позбавлення волі, яке за своїм видом та розміром, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 71 КК України до новопризначеного покарання приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року, який вироком Харківського апеляційного суду від 15.09.2020 року скасовано в частині призначення покарання та остаточно визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання - з дня фактичного затримання ОСОБА_4 на виконання вироку суду.
У відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за період з 21 червня 2017 року по 05 січня 2018 року та з 07 червня 2018 року по 21 вересня 2018 року з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі - 2 рушника, комплект постільної білизни та грошові кошти у сумі 2 000 грн., передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому, як власнику.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1