Провадження №11-кп/801/168/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про припинення катування, нелюдського, жорстокого, такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.
Клопотання мотивовано тим, що на даний час засуджений відбув більше 26 років призначеного покарання. Зауважив, що покарання у виді довічного позбавлення волі є катуванням та нелюдським поводженням в розумінні статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), при цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) «Пєтухов проти України № 2».
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання засудженого ОСОБА_9 .
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що суд не є суб`єктом, уповноваженим на виконання позитивного обов`язку держави із задоволення вимог статті 3 Конвенції, а тому клопотання засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, крім цього, судом зазначено, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання. Аналогічна правова конструкція закріплена й у частині другій статті 87 КК України.
Отже, для застосування положень статей 81 та 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ставляться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року. Просять винести своє рішення, яким задовольнити клопотання засудженого.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що ухвала суду винесена з невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання шляхом звільнення чи іншим чином захисту прав, є обґрунтованими.
Як вбачається з клопотання, засуджений ОСОБА_8 просить припинити його катування у вигляді довічного позбавлення волі і звільнити його або іншим шляхом захистити його права. Мотивуючи свої вимоги тим, що він відбув більше 26 років призначеного покарання. Зауважив, що покарання у виді довічного позбавлення волі є катуванням та нелюдським поводженням в розумінні статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), при цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) «Пєтухов проти України № 2». Вказав, що оскільки визначене у КК України покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить акту вищої юридичної сили - вищевказаному Рішенню ЄСПЛ. Тому звернувся до суду про задоволення вищевказаного клопотання.
З матеріалів особової справи вбачається, що 14.10.1996 Дніпропетровським обласним судом ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_8 засуджений за пунктом «а» статті 93, частиною четвертою статті 117, частиною другою статті 118 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного йому майна. В подальшому, покарання у виді смертної кари ОСОБА_8 замінено на довічне позбавлення волі.
Згідно ч. 3 ст. 3 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
Отже, посилання ОСОБА_8 у клопотанні, що рішення ЄСПЛ «Пєтухов проти України № 2» автоматично встановлює можливість застосування до нього інституту пом`якшення покарання не відповідає закону.
Крім того, суд зазначає, що рішенням у справі «Пєтухов проти України (№2)» ЄСПЛ констатував порушення Україною статті 3 Конвенції з основоположних прав та свобод відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, що полягає у відсутності у довічно ув`язнених осіб реальної перспективи звільнення та можливості перегляду довічного ув`язнення.
Проте цим рішенням зобов`язано вжити заходів загального характеру щодо усунення порушень прав довічно засуджених осіб, що означає законодавче урегулювання встановлених ЄСПЛ порушень прав окремих осіб.
Висновки щодо протиправності застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, на які посилається засуджений у своєму клопотанні, у вказаному Рішенні відсутні. Його трактування згаданого рішення ЄСПЛ як рішення, що свідчить про неможливість та незаконність призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі не відповідають дійсності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для застосування до засудженого ОСОБА_8 звільнення від покарання і пом`якшення покарання відповідно до частини 3 статті 74 КК України відсутні, оскільки санкція статей, за якою засуджено ОСОБА_8 до покарання у виді довічного позбавлення не змінена.
Наразі також не внесено відповідні зміни до Закону України про кримінальну відповідальність, які б встановлювали можливість перегляду терміну покарання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
На підставі викладеного, на даний час відсутні передбачені законодавством України та практикою Європейського суду з прав людини підстави для звільнення від відбування покарання засудженим до довічного позбавлення волі іншим покаранням. Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке, вирішення таких питань можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.
На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження та звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.10.1996 року за ст. ст. 93 п. «а», 117 ч.4, 118 ч.2 КК України (в редакції 1960 року), зміненого ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18.08.2000 року - залишити без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: