Справа № 147/1/21
Провадження № 1-кп/147/37/21
ВИРОК
іменем України

29 листопада 2021 року смт. Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 15.11.2020 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

10.01.2007 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 , ст. ст. 70, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

14.04.2009 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

08.12.2010 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

08.12.2011 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі, приєднано покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.12.2010 і остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 20.07.2017 по відбуттю строку покарання,-

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності востаннє 08.12.2011 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік 6 місяців, відповідно до ст. 89 КК України судимість не погашена і не знята, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 14.11.2020 близько 14.00 год., у ОСОБА_4 , який перебував поряд із житловим будинком АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , раптово виник умисел на вчинення крадіжки. Тому, ОСОБА_4 умисно, з метою крадіжки чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, таємно, тобто непомітно для господаря та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу зайшов на подвір`я житлового домогосподарства, яке розташоване за вищевказаною адресою, де побачив біля вхідних дверей у житловий будинок та викрав алюмінієвий бідон, ємністю 40 л., вартість якого відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №7744/20-21 від 23.11.2020, станом на час вчинення крадіжки, складає 390,50 грн. Викраденим бідоном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав його гр. ОСОБА_7 , якій не було відомо, про крадіжку. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 390,50 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, просив не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , підтримав позицію підзахисного, просив при призначенні покарання урахувати те, що обвинувачениий щиро розкаявся.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, раніше у заяві від 26.04.2021 року повідомляла про неможливість участі у зв`язку зі станом здоров`я.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справах « Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, згідно ст. 12 КК України діяння, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

Судом також, встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, покарання відбув повністю, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Згідно довідки характеристики, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Суд приймає до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, його щире каяття, яке виразилось в тому, що винний повністю усвідомив неправильність своїх дій та щиро шкодує про вчинене, обставину, яка обтяжує покарання та матеріали досудової доповіді.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї провини в повному обсязі, дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, відсутність претензій у потерпілої, вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про необхідність обрати йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Судові витрати по справі, що складаються з витрат за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 326 грн. 88 коп. - стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити в прядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 326 грн. 88 коп. (триста двадцять шість грн. 88 коп.)

Скасувати арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.11.2020.

Речові докази: алюмінієвий бідон ємністю 40 л., що передано на зберігання ОСОБА_6 - залишити її, як власниці.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1