ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5333/19 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1758/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новошахтинськ, Ростовської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Згідно вироку, 23 червня 2019 року, приблизно, о 17 години 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм сусідом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього виник конфлікт на ґрунті раніше складених неприязних стосунків. В ході конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з мотивів особистих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_8 , з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, наніс один удар ногою в область обличчя зліва, спричинивши при цьому останньому синці та садна на обличчі з набряком м`яких тканин, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-893/2019 від 25.07.2019, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (відповідно до п.п.2.3.2. «б»,2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ №6 від 17.01.1995 МОЗ України»)
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з не доведеністю його вини у скоєнні інкримінованого злочину. В обґрунтування посилається на те, що свідки на показах, яких ґрунтується обвинувальний вирок є родичами потерпілого та заінтересованими особами щодо заволодіння його власністю. Посилається і на те, що потерпілі та свідки вказують, що злочин було вчинено о 17-00 годині 23.06.2019 року, але в цей день він знаходився на озері ОСОБА_9 де його бачив свідок ОСОБА_10 , та він поїхав з озера десь після 18-00 години. Також зазначає, що сусіди безпідставно перемістили огорожу між їхніми домоволодіннями в результаті чого стіна його сараю являться «кордоном» між домоволодіннями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін з підстав його законності та обґрунтованості, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами обвинуваченого щодо необхідності скасування вироку районного суду стосовно ОСОБА_7 і закриття кримінального провадження, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього.
Так судом першої інстанції під час судового розгляду було допитано обвинуваченого ОСОБА_7 , який зазначив, що не вчиняв кримінального правопорушення та надав наступні свідчення: 23 червня 2019 року зранку і до приблизно 20:00 відпочивав на Безлюдівському озері, де його бачили його знайомі, зокрема ОСОБА_11 . Про обставини нанесення тілесних ушкоджень йому стало відомо зі слів його знайомих, близько 21:00 того ж дня.
Потерпілого ОСОБА_8 , який вказав, що 23 червня 2019 року приблизно о 17 годині він був на подвір`ї свого будинку та коли залаяла собака він побачив ОСОБА_7 , який розкидав палиці, заявивши, що це його подвір`я. Через деякий час нахилившись щоб зібрати розкидані палиці ОСОБА_7 наніс йому ногою в обличчя удар від якого він втратив свідомість. Також зазначає, що свідками цих подій були його малолітній онук ОСОБА_12 , який перебував у будинку та його дружина ОСОБА_13 , яка знаходилась на подвір`ї та в подальшому викликала швидку допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_8 , пояснила, що 23.06.2019 року приблизно о 16 годині вона була на літній кухні, а чоловік порався на подвір`ї, коли залаяла собака її чоловік пішов подивитися, що трапилось, а вона вийшла за ним. Там вони побачили їх сусіда ОСОБА_7 , який розкидавав гілки, які напередодні її чоловік спиляв на їх території. На запитання її чоловіка- ОСОБА_8 що ОСОБА_7 робить, він відповів, що прибирає палиці з його території. Свідок ОСОБА_13 попросила заспокоїтися чоловіка та піти додому, бо раніше у них з сусідом ОСОБА_7 вже були подібні конфлікті ситуації з приводу територій їх домоволодінь. Після цього, приблизно через 10-15 хвилин ОСОБА_8 пішов складати ці палиці і знову почала лаяти собака, вийшовши на вулицю свідок ОСОБА_13 побачила як ОСОБА_7 вдарив ногою по обличчю ОСОБА_8 та від цього удару він впав на землю та з його обличчя пішла кров, потім він відштовхнув її та від поштовху вона також впала на землю на гілки, а ОСОБА_7 втік. Вона викликала швидку допомогу та поліцію. Від отриманих травм її чоловік 4 дні перебував у лікарні.
Малолітній свідок ОСОБА_12 , в присутності законного представника та педагога, пояснив, що влітку 2019 року в післяобідній час він був у будинку за адресою: АДРЕСА_2 та почув шум зовні та у зв`язку з тим, що з кімнати де він був не видно нічого було він перейшов у іншу кімнату та через вікно побачив, що його дідусь нагнувся для того, щоб зібрати гілки, а їх сусід дядя ОСОБА_14 вдарив його ногою по обличчю. Після цього підбігла бабуся і сусід відштовхнув її та вона впала на землю, а сусід втік. Після цього він повернувся до кімнати та подзвонив своїй матері, і через деякий час приїхала швидка допомога та поліція. В судовому засіданні малолітній свідок впізнав у обвинуваченому ОСОБА_7 сусіда, який і завдав тілесних ушкоджень його діду за вищевказаних обставин.
Свідок ОСОБА_15 повідомив, що влітку 2019 року приблизно о 16 годині, він з напарником прибули за викликом з приводу нанесення тілесних ушкоджень. Їх зустріла дружина потерпілого, яка провела їх до першої кімнати будинку, де на дивані сидів її чоловік у якого була сильна гематома з лівої сторони обличчя. Зі слів потерпілого, йому стало відомо, що тілесні ушкодження він отримав у ході конфлікту через спиляні гілки дерева. Він з напарником прийняли заяву про кримінальне правопорушення, отримали пояснення та намагалися поспілкуватися з сусідом, але двері їм ніхто не відчинив. Потерпілого госпіталізували до лікарні.
Також судом за клопотанням обвинуваченого був допитаний свідок ОСОБА_16 , який повідомив, що 23 червня 2019 року приблизно о 13 годині приїхав з дружиною та дитиною відпочивати на «Безлюдівку» та був там приблизно до 20 години. Він періодично бачив та спілкувався з обвинуваченим- ОСОБА_7 з приводу того, що в той день на поверхні озера виявлено труп. Також зазначає, що обвинувачений був на велосипеді та поїхав раніше них з Безлюдівки, бо збирався піти дощ, це було приблизно о 18-19 годині.
Крім показів вищезазначених свідків та потерпілого винність ОСОБА_7 у спричинені ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження, підтверджується іншими письмовими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду, а саме: протоколом проведення слідчого експерименту від 03.06.2019 та ілюстраціями до нього, за участю свідока ОСОБА_13 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2019 та ілюстраціями до нього, за участі свідка ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2019 та ілюстраціями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 ; висновками експерта №09-837/2019 та №09-893/2019 року.
Також колегія суддів погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції до показань свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого, що свідчить про намагання уникнути кримінальної відповідальності. Поміж з цим судом вірно зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 не весь час перебував в полі зору свідка ОСОБА_16 та міг покинути місце відпочинку на Безлюдівському озері раніше.
До того ж колегія суддів критично ставиться до апеляційних доводів обвинуваченого про те, що свідки на показах, яких ґрунтується обвинувальний вирок є родичами потерпілого та заінтересованими особами щодо заволодіння його власністю, оскільки покази потерпілого та свідків є чіткими, постійними, не змінними та такими, що не суперечать одні одному, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду. Крім того свідки під час судового засідання були попереджені про кримінальну відповідальність щодо надання не правдивих показів.

Також обвинуваченим ОСОБА_7 жодним доказом не було підтверджено факт намагання заволодіння потерпілим та його сім`єю майном обвинуваченого що є, на його думку, підставою для того щоб його обмовляти у вчиненні інкримінованого злочину, отже ці посилання колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, версія та доводи апелянта про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а саме відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, та вірно призначив йому покарання у виді штрафу, з врахуванням пенсійного віку обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2021 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :