Провадження № 1-кс/752/6775/21
У Х В А Л А

21 вересня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0001353, правова кваліфікація - ч. ч. 4 ст. 358 КК України, клопотання дізнавача ВД Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна,-

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання дізнавача ВД Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_4 погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Власник автомобіля та його адвокат у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлелись належним чином про причини неявки слідчого суддю не повідомили.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.
Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001353 від 11.08.2021 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обгрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Голосіївського УП надійшов рапорт про те що 11.08.2021 було зупинено транспортний засіб MAN 26.343 ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 1985 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , біля зупинки "бетонний завад", який передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , в якому було виявлено ознаки підробки а саме: не чітко читається мікротекст; відрізняється шрифт з обох боків; не реагує на ультфіолетове випромінювання, при перевірці номерів агрегатів кузова автомобіля, в якому вказаний VIN код та дублюючої таблички НОМЕР_2 , який відрізняється з базою ІПНП АРМОР.

Проведеним оглядом місця події 11.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , біля зупинки "бетонний завад" було вилучено автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Слідчий зазначив, що з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до п.7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, постановою дізнавача ВД Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_4 від 11.08. 2021 р. вищезазначене майно визнано речовим доказом.
Метою та підставою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, а тому з метою збереження речових доказів та запобігання можливості зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події від 11.08.2021 року у кримінальному провадженні № 0001353 від 11.08.2021 року: а саме: автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «MAN 26.343» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1