Справа № 627/566/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2021смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000138 від 21.05.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Островки Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 20.05.2021 року, близько 16:30 год., перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 , разом зі співмешканкою ОСОБА_5 та невісткою ОСОБА_6 , разом вживали спиртні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка на побутовому підґрунті, вході якої у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел направлений на спричинення ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_4 взяв зі столі металеву кружку об`ємом 1 л, та діючи умисно, тримаючи її у правій руці, наніс нею один удар по голові в область тім`яної ділянки ОСОБА_5 .
Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та гематоми лівої тім`яної області, які згідно з висновком судово - медичної експертизи № 12-14/29-КК/21 від 21 травня 2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, згідно з п.2.3.5. Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні проступку за ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю. Пояснив, що дійсно 20.05.2021 року перебував разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та невісткою ОСОБА_6 , за місцем свого мешкання, де разом розпивали спирті напої. Під час розпивання спиртних напоїв у нього із співмешканкою виникла сварка в ході якої ОСОБА_4 наніс потерпілій удар в голову металевою кружкою. Зазначив, що свою вину визнає повністю, подібне більше не повториться, у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в травні 2021 року, точної дати не пам`ятає, перебувала вдома з обвинуваченим, який є її співмешканцем, та разом з його братом та невісткою потерпілої розпивали спирті напої, під час чого обвинувачений приревнував її до брата та почав лаятися, потерпіла вирішила покинути приміщення задля уникнення сварки, але обвинувачений ОСОБА_4 наздогнав її та вдарив по голові залізною кружкою, чим завдав останній тілесних ушкоджень. Невістка викликала працівників поліції. Потерпіла зазначила, що аби не невістка, то вона б не не зверталася до поліції, тому як сварки з обвинуваченим трапляються часто, та вона до них звикла. Запевнила суд, що з обвинуваченим примирилася, претензій морального та матеріального характеру до нього не має, просила суворо його не карати.
Враховуючи пояснення обвинуваченого та потерпілої, повне визнання ним своєї вини, а також те, що обвинувачений та потерпіла не заперечують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - проступку, доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї поведінки та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що він особисто зазначив у судовому засіданні,а також визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття та визнання вини), наявність обставини, що обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має та просила суд застосувати мінімальне покарання, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Речові докази металеву кружку об`ємом 1 л., яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутою за належністю.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1