Справа № 183/5940/20
№ 1-кп/183/478/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду, кримінальне провадження № 0001053 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.06.1990 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.17, ч.1 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст.46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки;

- 15.09.1992 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.140, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.10.1996 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.81 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 03.12.1999 року Амур - Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.141 КК України до 1 року 2 місяців 8 днів позбавлення волі;

- 29.01.2001 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.229-6, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 18.05.2004 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 04.04.2008 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ст.69, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 01.04.2010 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 23.10.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 18.02.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 02.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.263, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22.07.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення з випробуванням строком на 3 роки;

- 10.12.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.02.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
18 червня 2020 року приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_3 знаходився на зупинці громадського транспорту, що розташована по вул. Молодіжна, в смт. Меліоративне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де зайшов до маршрутного таксі д/н НОМЕР_1 , яке рухалось по маршруту «Меліоративне-Дніпро», до якого в цей час також зайшли потерпіла ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 , які сіли попереду ОСОБА_3 . Під час руху маршрутного таксі ОСОБА_3 побачив, що в кишені шортів ОСОБА_6 знаходиться мобільний телефон, і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону, реалізуючи який одразу, тобто 18 червня 2020 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в салоні маршрутного таксі сполученням «Меліоративне-Дніпро» д/н НОМЕР_2 , що знаходилось на зупинці за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Пісчанка, вул. Робоча, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу викрав з кишені ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo Р70» вартістю 1100 гривень, який належить ОСОБА_5 .
Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном на зупинці громадського транспорту в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області вийшов з маршрутного таксі, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату, час, місце та спосіб він викрав мобільний телефон потерпілої, який в подальшому продав за 700 грн., а кошти витратив на власні потреби. Доповнив, що крадіжку вчинив, оскільки йому потрібні були кошти. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, скоєний ним злочин відноситься до категорії не тяжких, він має тяжке хронічне захворювання імунної системи, на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра, нарколога не перебуває (а.п.67,68,69), шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована шляхом повернення майна, потерпіла претензій до нього не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.29).

Разом з тим, він є особою, що раніше неодноразово судима і на даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду в місцях позбавлення волі, даний злочин ним вчинено одразу після ухвалення останнього вироку суду, за місцем мешкання характеризується негативно (а.п.65).

Обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.75 КК України є не можливим, підстави застосування ст.69 КК України відсутні і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза №3119-20, вартість якої складає (163,44х2) 326,88 гривень (а.п.54), які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2020 року і остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Речові докази:
- мобільний телефон марки «Lenovo Р70» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 - залишити потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 326 гривень 88 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії, лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1