1 із 5 Справа № 303/1574/22
Провадження №1-кп/303/96/22
Номер рядка статистичного звіту 94
Ухвала
про призначення судового розгляду
24 березня 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Мукачеві кримінальне провадженні стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
- обвинуваченого за частинами 1, 2 статті 186 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
24 лютого 2022 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 186 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 03 лютого 2022 року.
Статтею 314 КПК України встановлено порядок дій суду по проведенню підготовчого судового засідання. Так, після отримання обвинувального акту суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України та відповідно до правил територіальної підсудності підлягає розгляду у Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області. На даному етапі суду сторонами не надано угоду про примирення, а підстав для закриття провадження з підстав передбачених пунктами 4-8 частини 1 або частини 2 статті 284 КПК України судом не встановлено.
У ході підготовчого розгляду судом з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. Враховуючи думку сторін, суд приходить до висновку про доцільність здійснювати судовий розгляд в складі осіб: прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника.
Клопотань учасниками процесу про долучення та дослідження документів, виклик свідків не заявлено. Клопотань про розгляд справи колегіально, або судом присяжних, чи у закритому судовому засідання учасниками не заявлено.
Прокурор звернулась до суду з клопотанняям про застосування запобіжного находу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 .
Клопотання сторони обвинувачення мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частинами 1 та 2 статті 186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
У вчиненні даного кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 , громадянин України, тимчасово не працюючий, в порядку статті 89 КК України раніше не судимий. ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років.
Прокурор, покликається на те, що вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховується від суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, оскільки не встановлено наявність, місце знаходження закордонного паспорта громадянина України для виїзду закордон (паспорт не вилучено у порядку встановленому КПК України). У звязку з чим останній перебуваючи на волі може виїхати за межі території України. ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному проваджені, щодо зміни їхніх показів під час судового розгляду, а наявне обвинувачення у вчиненні злочину може стати вагомим інструментом залякування. Зокрема, ОСОБА_3 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженному проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, потрпілого кримінального провадження, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусу їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, прокурор зазначила, що обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, особистої поруки не представляється можливим, оскільки в ході досудового розслідування встановити особі з оточнення обвинуваченого які викликаютьдовіру воргану досудового розслідування немає. ОСОБА_3 є повнолітньої особою, ніде не прцює, не маєпостійно джерела доходів та майна, що також позбляєможливості застосувати стосовнонього запобіжний захід у вигляді за стави. Застосувати стосовно обвинувачего запобіжний захід у виді домашнього арешту створить реальну загрозу того, що останні зможе покинути місце проживання з метою уникнення покарання.
Таким чином, прокурор просила задоволити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, просили обрати більш мякий запобіжний захід.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Розгляд клопотання про обрання, зміну, чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, є процесуальною дією, яку суд фактично здійснює до постановлення процесуального рішення за результатами розгляду. Моментом зміни, скасування, припинення запобіжного заходу на даній стадії провадження може вважатись час після винесення відповідного судового рішення у виді ухвали згідно частини 2 статті 369 КПК України.
Суд заслухавши сторони кримінального провадження, зазначає, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження
права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке визначено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків,

3 із 5
вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, на які покликається прокурор в обґрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує суворість можливого призначеного покарання, тільки при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно. Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може оцінюватися виключно з точки зору тяжкості злочину. Тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства.
Відтак, з урахуванням позиції сторони захисту суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Між тим, відповідно до статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, з урахуванням всіх обставин, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаю за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

4 із 5
Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Як зазначено вище, стороною обвинувачення не надано до клопотання докази на підтвердження свої доводів, в тому числі щодо визначення розміру застави, як це вимагає частина 3 статті 184 КПК України. При цьому, в обвинувальному акті зазначено що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Враховуючи надані суду докази, тяжкість кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_3 обвинувачується, вважаю за необхідне визначити розмір застави у межах ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на даний час становить 2481 гривень оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Одночасно суд зазначає, що своїм рішенням Конституційний Суд України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції.
З врахуванням думки учасників судового розгляду, суд вважає можливим судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні.
Керуючись вимогами ст. ст.314-315, 371,372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 186 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, за адресою м.Мукачево, вул.Л.Тослтого, 13а, на 14 годину 30 хвилин 30 березня 2022 року.
Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 22 травня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, розмір застави у межах 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії ухвали. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти, повідомивши про це Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави, відповідно до частини 5 статті 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого чи прокурора, суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

5 із 5
При невиконанні обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Для судового розгляду даного кримінального провадження викликати прокурора Мукачівської окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_6 .
Доручити уповноваженій особі Мукачівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області підготувати в строк до 30 березня 2022 року досудову доповідь щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 186 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1