Провадження № 1-кс/686/2673/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0007458 від 18.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

встановив:

28.03.2022 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0007458 від 18.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2018 року, з забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалювання до даного автомобіля, а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , посилаючись на те, що підстава для накладення арешту відпала, та 19.11.2019 постановою слідчого СВ ПЗВнП лейтенанта поліції ОСОБА_4 вказане кримінальне провадження було закрите на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, в клопотанні міститься прохання про розгляд без її участі просить його задовольнити.
Прокурор окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд справи телефонограмою, від прокурора надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, у якій висловилася про те, що не заперечує проти задоволення клопотання та скасування арешту.
Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим СВ Піденно-Західного ВнП Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007458 від 18.11.2018 із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2018 року накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалювання до даного автомобіля, а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно з ухвалою суду, арешт накладався з метою забезпечення збереження речового доказу.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, відповідно до висновку судової криміналістичної трасологічної експертизи №4.3-0134:19 від 21.11.2019 ідентифікаційні позначення номера кузова НОМЕР_3 досліджуваного автомобіля дослідження автомобіля «Mercedes-Benz», моделі Vitoд.н.з. НОМЕР_1 , змінам не піддавався та є першопочатковим.

Крім цього, постановою слідчого СВ ПЗВнП ОСОБА_4 від 19.11.2019. кримінальне провадження 0007458 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, закрите.

З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність подальшої потреби у застосуванні до указаного майна заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З огляду на наведене, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2018 у кримінальному провадженні №0007458 від 18.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України на автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалювання до даного автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя