У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиську Тернопільської області клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000165 від 22.05.2015 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора - начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000165 від 22.05.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З вищевказаного клопотання слідує, що сектором дізнання Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №00000165 від 22.05.2015 року, за фактом шахрайства. Згідно витягу з ЄРДР 21.05.2015 року невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 9000 гривень, які належали ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 , які остання перерахувала на банківську картку невідомої особи після отримання неправдивої інформації стосовно її сина, чим спричинила потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Зазначає, що в ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, однак не вдалося встановити особу, яка вчинила даний кримінальний проступок.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення є проступком та на теперішній час минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення минуло три роки, прокурор просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися.

Прокурор А.Бай подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності.
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 вересня 2020 року , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Інформація щодо спадкоємців після смерті ОСОБА_3 в матеріалах кримінального провадження відсутня.
Суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання за відсутності сторін кримінального провадження.

Проаналізувавши і дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків :

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…..для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З поданого клопотання встановлено, що 22 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР 21.05.2015 року невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 9000 гривень, які належали ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 , які остання перерахувала на банківську картку невідомої особи після отримання неправдивої інформації стосовно її сина, чим спричинила потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Окрім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000165 від 22 травня 2015 року, зокрема із рапорту чергового Підволочиського РОВД від 21 травня 2015 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 від 22 травня 205 року,- у ОСОБА_3 є син ОСОБА_4 , 1958 р.н., та дочка ОСОБА_5 , 1950 р.н., які проживають у м. Тернопіль. 21 травня 2015 року близько 11-00 год до неї на стаціонарний телефон зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_6 та повідомив, що працює слідчим в міліції, не вказуючи в якому саме підрозділі, та повідомив, що її син ОСОБА_4 на даний час знаходиться в слідчому ізоляторі, оскільки потрапив у ДТП, а також, що була якась бійка, та для того щоб звільнити сина їй необхідно перекинути на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 «Приватбанку», який належить ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9000 грн, при цьому в банку слід сказати, що це кошти на рахунок сину. Поспілкуватись із сином даний чоловік не дав, посилаючись, що таке не дозволить зробити його начальство. Повіривши чоловіку, та виконуючи його вказівки, взяла кошти в сумі 9000 грн, та близько 11-50 год прийшла у відділення банку «Приватанк», що в смт. Підволочиськ по вул. Д.Галицького, та через касу здійснила перерахунок котів на вказаний їй рахунок. Через деякий час, до неї знову зателефонував той самий чоловік та повідомив, що потрібно перерахувати ще 4000 грн, які слід відправити на той самий рахунок на те саме ім`я. Після розмови, потерпіла взяла з дому грошові кошти і направилась до того ж відділення, проте працівниця банку повідомила, що це може бути шахрайство та порадила звернутися в поліцію, що вона і зробила.

Платіж на суму 9000 грн, здійснений 21 травня 2025 року об 11-56 год, отримувач ОСОБА_6 , що стверджується копією квитанції Підволочиського відділення Тернопільської філії ПриватБанк.

25 червня 2015 року слідчий СВ Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до інформації про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 з розшифровкою контрагентів за період з 21 травня 2015 року по 31 травня 2015 року, а також інформації про транзакції зняття грошових коштів з даної платіжної картки, яке ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду № 1-кс/604/140/15 від 02 липня 2015 року задоволено.

Згідно довідки ПриватБанк № 30.1.0.0/2-20150313/2928 від 24 червня 2016 року надати матеріали рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період вказаний в ухвалі, неможливо, оскільки транзакції в цей період часу відсутні.

13 липня 2015 року слідчий СВ Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до інформації з можливістю її вилучення у оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за сім карткою абонентського номера НОМЕР_3 за період з 21 травня 2015 року до моменту виконання ухвали по даному факту, яке ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду № 1-кс/604/156/15 від 15 липня 2015 року задоволено.

У відповідності до рапорту оперуповноваженого СКП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 липня 2020 року в ході виконання доручення СДОДР № 4556/112/05-2020 від 20 травня 2020 року проведеними заходами було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є жителем АДРЕСА_2 .

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області № 1-кп/604/93/21 від 05 квітня 2021 року у задоволенні клопотання прокурора - начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000165 від 22.05.2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовлено. Підставами для відмови суд зазначив, що для огляду матеріали кримінального провадження судді не надано, з клопотання не вбачається, що органами досудового розслідування в повному обсязі проведено всі слідчі (розшукові) дії, для встановлення винної особи, а відтак передчасним є висновок, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, неможливо встановити, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме інтересам спадкоємців потерпілої, завданням та засадам кримінального провадження, принципу верховенства права та матиме формальний характер.

У відповідності до рапорту начальника СКП ВП № 5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 22 липня 2021 року в ході виконання доручення встановити особу, яка причетна до скоєння кримінального проступку не представилось можливим. Крім цього встановлено, що у будинку, де раніше проживала ОСОБА_3 , на даний час ніхто не проживає. Із близьких родичів у неї є син та дочка, які проживають в м. Тернопіль, опитати їх не представилось можливим.

Окрім того, із відповіді на запит Підволочиської державної нотаріальної контори № 04/01-16 від 19 січня 2022 року судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_8 заведено спадкову справу № 124/2020. З метою отримати інформації про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_3 слід звертатися за місцем заведення спадкової справи.

Тобто, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що слідчим відділом, та органом дізнання слідчі дії не проведені в повному обсязі, обставини, визначені ст.91 КПК України, не встановлені, не зважаючи на наявність отриманої інформації про володільця картки. За таких обставин, досудове розслідування не може вважатися повним, у зв`язку з чим відсутні підстави для закриття кримінального провадження. Окрім того, смерть потерпілої в даному випадку не може бути безумовною підставою для закриття кримінального провадження, оскільки питання щодо відшкодування шкоди мають право заявити спадкоємці померлої, а отже відсутня будь яка інформація щодо того чи будуть останні звертатись із заявою про визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, відповідно до принципів кримінального провадження такі як законність та диспозитивність, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, проте вказані вимоги закону під час здійснення даного кримінального провадження не виконані, а відтак клопотання про закриття кримінального провадження є передчасним та до задоволення не підлягає.

Відмова прокурору у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження не позбавляє його можливості повторного звернення до суду із зазначеним клопотанням після проведення повного та всебічного досудового розслідування відповідно до норм КПК України.

Враховуючи вищенаведене, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме завданням та засадам кримінального провадження, принципу верховенства права та матиме формальний характер, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 3-1 ч. 1, ч. 4 ст. 284, ст. ст. 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 22 травня 2015 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1