Справа № 444/1006/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/199/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
за апеляційною скаргою

03 березня 2022 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 8 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001000 від 27 жовтня 2019 року про обвинувачення останнього за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

під час судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення у кримінальному провадженні №0001000 від 27 жовтня 2019 року стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 8 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні вказаного вище клопотання відмовлено з тих підстав, що відповідна експертиза, яка стосується психічного стану обвинуваченого ОСОБА_5 , уже проведена; підстав для проведення стаціонарної експертизи стороною захисту не надано та судом самостійно таких в судовому засіданні не здобуто.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було враховано, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 9 серпня 2019 року у справі №444/1826/18 ОСОБА_5 визнано недієздатним, опікуном призначено його маму ОСОБА_6 , а тому, на переконання сторони захисту, у день вчинення злочину він був недієздатним і не розумів значення своїх дій.

Вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 332 КПК України визначено порядок проведення експертизи під час судового розгляду, зокрема: під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Поряд з тим, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про проведення експертизи під час судового розгляду.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 посилається на загальні засади кримінального провадження та норми кримінального процесуального закону, що передбачають право особи на апеляційне оскарження.

Разом з тим, за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, й не суперечать вимозі імперативності.

У загальних засадах йдеться про «забезпечення права на оскарження», що є більш широким поняттям, ніж поняття «право» яке використовується під час здійснення кримінального провадження судом апеляційної інстанції, оскільки воно передбачає, крім самого «права» ще й гарантований державою механізм його реалізації.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст. 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п. 25 Рішення у справі «Делкур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та п. 65 Рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми Конституції України беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції).

Положеннями ч. 2 ст. 392 КПК визначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Виходячи з наведеного, ухвала Жовківського районного суду Львівської області від 8 лютого 2022 року не підлягає окремій самостійній перевірці, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги лише на остаточне рішення у кримінальному провадженні №0001000 від 27 жовтня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 121 КК України та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України

На переконання апеляційного суду, заявлені в апеляційній скарзі доводи за своїм змістом зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду першої інстанції, що, однак, не може служити безумовною підставою для перегляду в апеляційному порядку рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 належить відмовити.

Згідно з частиною 5 статті 399 КПК України копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ч. 1 ст. 9, ч. 4 ст. 399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 8 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2