22.09.2021 Провадження по справі № 1-кп/940/62/21
Справа № 940/431/21
ВИРОК
22 вересня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця республіки Казахстан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому, що 26.03.2021 року близько 18 години в с. Високе Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , діючи умисно, зневажаючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі щодо поводження з тваринами, у порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яка передбачає заборону вчинення дій, що суперечить принципам захисту тварин від жорстокого поводження, з метою вчинення діяння, що призведе до загибелі власної собаки на прізвисько « ОСОБА_9 », вчинили активні дії, спрямовані на загибель тварини за наступних обставин.
Так, перебуваючи на території власного домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення активних дій, які призведуть до загибелі власної собаки на прізвисько « ОСОБА_9 ». Реалізовуючи свій злочинний умисел, щодо спричинення смерті собаці, яка відноситься до хребетних, порушуючи загальноприйняті правила поведінки з тваринами, спільно із ОСОБА_5 зав`язали мотузку на шию собаці, та відвели до лісосмуги, що знаходиться за житловими будинками по АДРЕСА_1 . У подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 за допомогою власної фізичної сили, потягнули за мотузку та повішали собаку на гілку дерева і залишили її в повішаному стані, що призвело до загибелі тварини внаслідок кисневого голодування головного мозку - механічної асфіксії (удушення) в ділянці шиї. Після вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли.
Вказані дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 3 ст. 299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинено умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене групою осіб, активним способом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, згідно яких дійсно 26 березня 2021 року звернувся до свого знайомого ОСОБА_5 з проханням допомогти позбавитись власної собаки, оскільки сусіди постійно скаржились на те, що вона краде курей. ОСОБА_5 запропонував собаку повісити, приніс мотузку і вони відвели собаку до лісосмуги, де разом її підвісили на гілці, однак сусід побачив їхні дії і тому вони ще живу собаку зняли та пішли трохи далі в лісосмугу, де усе ж повісили собаку, внаслідок чого настала її смерть. Про вчинене шкодує.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, згідно яких дійсно 26 березня 2021 року до нього звернувся знайомий ОСОБА_4 з проханням допомогти позбавитись собаки, оскільки сусіди постійно скаржились на те, що вона краде курей. ОСОБА_5 запропонував собаку повісити, оскільки вважав такий спосіб найбільш прийнятним, приніс мотузку і вони відвели собаку до лісосмуги, де разом її підвісили на гілці, однак сусід побачив їхні дії і тому вони ще живу собаку зняли та пішли трохи далі в лісосмугу, де усе ж повісили собаку, внаслідок чого настала її смерть. Про вчинене шкодує.
Показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого кожному з них органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції - роз`яснивши обвинуваченим положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
У ході судового розгляду встановлено, що 26.03.2021 року близько 18 години в с. Високе Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , діючи умисно, зневажаючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі щодо поводження з тваринами, у порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яка передбачає заборону вчинення дій, що суперечить принципам захисту тварин від жорстокого поводження, з метою вчинення діяння, що призведе до загибелі власної собаки на прізвисько « ОСОБА_9 », вчинили активні дії, спрямовані на загибель тварини за наступних обставин.
Так, перебуваючи на території власного домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення активних дій, які призведуть до загибелі власної собаки на прізвисько « ОСОБА_9 », оскільки собака неодноразово викрадала у сусідів курей. Реалізовуючи свій злочинний умисел щодо спричинення смерті собаці, яка відноситься до хребетних, порушуючи загальноприйняті правила поведінки з тваринами, ОСОБА_4 звернувся до свого знайомого ОСОБА_5 , який запропонував повісити собаку ввечері того ж дня та приніс із собою мотузку. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою, діючи умисно відв`язали собаку та повели до лісосмуги по АДРЕСА_1 . У подальшому реалізуючи свій умисел, направлений на загибель тварини, ОСОБА_5 накинув петлю з мотузкою на шию собаки та затягнув її, а ОСОБА_4 за допомогою власної фізичної сили підняв собаку, щоб ОСОБА_5 перекинув мотузку через гілку дерева, внаслідок чого собака повисла на гілці дерева і вирішили піти додому, однак на вимогу сусіда забрати собаку, який, вочевидь, побачив собаку у підвішеному стані, яка була жива, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зняли собаку з гілки дерева. З метою доведення свого умислу, направленого на загибель тварини до кінця, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відразу відвели собаку в інше безлюдне місце неподалік, а саме до лісосмуги, що знаходиться за житловими будинками по АДРЕСА_1 , де за допомогою власної фізичної сили ОСОБА_4 підняв собаку з мотузкою на шиї, а ОСОБА_5 перекинув інший кінець мотузки через гілку дерева і залишили її в повішаному стані, що призвело до загибелі тварини внаслідок кисневого голодування головного мозку - механічної асфіксії (удушення) в ділянці шиї. Після вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли.
Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в суді та їхні дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 299 КК України, якжорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинено умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене групою осіб, активним способом.
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує матеріали складених досудових доповідей, ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, які раніше не судимі, не працюють, на обліку у лікаря нарколога не перебувають, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра, ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря психіатра, характеризуються посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як пом`якшуючу вину ОСОБА_4 обставину, суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину визнав, щиро кається в скоєному.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Як пом`якшуючу вину ОСОБА_5 обставину, суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину визнав, щиро кається в скоєному.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 299 КК України, а саме у виді п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Разом з тим, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 299 КК України, а саме у виді п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 299 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 299 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_11