Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/789/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2021 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Косівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянину України, не одруженого, який офіційно не працював, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, по теперішній справі засудженого 19.08.2019 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,
відмовлено в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він відбув необхідну частину строку призначеного покарання, тому має право на таку заміну відповідно до вимог ст.81 КК України.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення.

Відповідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2021 ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання.
В обґрунтування апеляції зазначив, що він своєю працею та виправленням довів, що до нього можливе застосування положень ст. 81 КК України, а також вважає що суд хибно зазначив, що він не підтримує суспільно корисні зв`язки, а навпаки піклується про своїх дітей дружину та матір, витрачаючи на них пенсію яку він отримує. Щодо стягнень зазначив, що вони були погашені, а кримінальне провадження за яким він залишений в СІЗО перебуває на повторному розгляді після скасування.

Заслухавши доповідача, засудженого, який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засудженого ОСОБА_6 вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.08.2019 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Як зазначив суд першої інстанції, в матеріалах особової справи засудженого міститься ухвала від 20.09.2019 Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор з метою розгляду кримінального провадження №398/742/19 (провадження №1-кп/398/19) за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України (а.о.с.68, т.1 ч.1).
Крім того, адміністрацією ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 характеризується посередньо. Допускав порушення режиму відбування покарання, за які 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень немає. У спілкуванні з представниками адміністрації не завжди тактовний. За характером скритний, цілеспрямований. Вимоги гігієни та санітарії в цілому дотримується. Не підтримує суспільно - корисні зв`язки з рідними. ОСОБА_6 не залучався до роботи з благоустрою в установі без нарахування заробітної плати.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_6 не завжди додержується вимог режиму відбування покарання, в зв`язку з чим суд констатує, що процес його виправлення та перевиховання є нестабільним та непослідовним.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його виправлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4