ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5080/21 (1-кс/642/2550/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1841/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: рішення слідчого про закриття кримінального провадження
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

заявника - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава ОСОБА_9 від 10 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000184 від 09.04.2021, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2021 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава ОСОБА_9 від 10 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000184 від 09.04.2021.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить повернути матеріали справи слідчому для подальшого направлення до ДБР з наступним відновленням матеріалів справи, визнанням його в якості потерпілого та наданням відповідних прав, передбачених ст. 55 ч. 2 КПК України, постанову слідчого про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що судом не надано оцінки тому, що його допитував не слідчий, як того вимагав закон та того, а також того, що він в своїх показаннях повідомив ще про один злочин, а особи, на яких він скаржився були зацікавленими особами та проходили як свідки по справі. Вважає, що журнал обліку відвідувань з Управління поліції був підроблений, оскільки підпису в ньому він не ставив і слідчим та судом не було встановлено, чиї саме підписи в ньому були поставлені.

Крім цього, просив призначити йому захисника для захисту його прав в суді.

Вислухавши доповідь судді, заслухавши пояснення заявника і його захисника, які підтримали скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2021 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава ОСОБА_9 від 10 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000184 від 09.04.2021, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що дізнався про закриття провадження з ксерокопії документа, яка належним чином не оформлена та не завірена, копію постанови про закриття кримінального провадження не отримував. Вважає, що постанова винесена незаконно, оскільки його не визнано потерпілим у справі, в ході досудового розслідування до нього не була застосована належна правова процедура.

Залишаючи вказану скаргу ОСОБА_7 без задоволення, слідчий суддя вважав, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята слідчим після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки доказів у їх сукупності, враховуючи, положення ст. 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Як зазначено слідчим суддею, слідчий належним чином дослідив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях в діях працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (в даний час- відділу поліції №2 (Слобідський) Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

З таким висновком ухвали слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Дані вимоги закону слідчим Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_9 у кримінальному провадженні були дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заявник звернувся 13.01.2021 до Офісу Генерального прокурора з заявою, в якій посилався на його затримання працівниками поліції Комінтернівського району, та тримання ними з 27 лютого 2020 року по 16 березня 2020 року після чого його він тримався в СІЗО та просив провести відповідне розслідування, витребувавши з відділу поліції внутрішню відеокамеру з третього поверху, на якій зафіксовані події з 27.02.2020 по 16.02.20201 та за фактом позбавлення його пересування працівниками поліції внести відомості до ЄРДР відповідно до вимог ст. 214 КПК України (а.с. 3 кр.провадження).

Відомості до ЄРДР за вказаною заявою ОСОБА_7 були внесені 09.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08.04.2021 за номером 0000184, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 371 КК України (а.с.1 кримінального провадження).

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава ОСОБА_9 від 10 червня 2021 року вказане кримінальне провадження №0000184 від 09.04.2021 було закрито відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим в постанові, під час здійснення досудового розслідування, було допитано в якості свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що він в період з 2015 року - 01.02.2021 року працював на посаді слідчого СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області. У нього в провадженні перебувало кримінальне провадження № 0000380 від 26.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення за ст.185 КК України. 28.02.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 ККУ та обрано запобіжний захід у вигляду домашнього арешту. 03.03.2020 ОСОБА_10 вніс до ЄРДР №0000441 відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.185 по другому епізоду та 16.03.2020 повідомив про підозру ОСОБА_7 . Слідчим суддею Комінтернівського районного суду м.Харкова ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Це рішення підтримував ОСОБА_7 та стверджував, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, він продовжить вчиняти крадіжки. В період з 27.02.2020 - 16.03.2020 ОСОБА_7 не міг перебувати в приміщенні Слобідського ВП, адже там немає умов для проживання та керівництвом здійснюється контроль за додержанням прав громадян. Крім дати проведенню слідчих дій в приміщенні Слобідського ВП ОСОБА_7 не було.

Також був допитаний в якості свідка ОСОБА_11 , який вказав, що до 31.10.2020 року він працював на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. В лютому 2020 року було встановлено особу ОСОБА_7 , який вчиняв крадіжки. Він запрошувався до Слобідського ВП ГУНП декілька разів для проведення опитування та слідчих дій, при цьому скарг ніколи не мав. В період з 27.02.2020 - 16.03.2020 ОСОБА_7 не міг знаходитися в Слобідському ВП ГУНП в Харківській області, адже керівництвом постійно здійснюється контроль пропускного режиму громадян, також службові кабінети карного розшуку не містять умов для проживання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 показав, що з 2017 - 11.02.2021 перебував на посаді оперуповноваженого ВКП Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. На початку 2020 року було встановлено причетність до вчинення крадіжки ОСОБА_7 , який визнав провину. В подальшому, ОСОБА_7 прибував до приміщення Слобідського ВП для проведення слідчих дій, кожного разу його записували до книги відвідувачів, а коли він виходив, то ставив в книзі підпис що претензій не мав. Перебувати в приміщенні Слобідському ВП ГУНП в Харківській області з 27.02.2020-16.03.2020 ОСОБА_7 не міг, адже відповідальні по області здійснюють перевірку службових кабінетів, як правило, в нічний час. Претензій ОСОБА_7 ніколи не мав.

Крім того був допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , який вказав, що йому працівник поліції запропонував поїхати в відділення для з`ясування особи, при цьому не повідомив в рамках якого кримінального провадження. З 28.02.-15.03.2020 він незаконно знаходився в Слобідському ВП ГУНП в Харківській області, йому було заборонено самовільно покидати приміщення, кожного дня знаходився разом з черговою зміною, з якою спілкування не підтримував.

Як зазначено слідчим, в ході досудового розслідування, будь яких доказів, щодо незаконного утримання оперативними співробітниками ОСОБА_7 , у період з 28.02.2020 по 15.03.2020 в приміщенні Слобідського ВП ГУНП в Харківській області здобуто не було. Свідчення ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли, що окрім показань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 також підтверджується відомостями з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених відділу поліції №2(Слобідський) ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за період з 27.02.2020 16.03.2020, а саме : 27.02.2020 о 11:03 ОСОБА_7 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 14:50 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має; 28.02.2020 о 11:30 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 13:10 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має; 03.03.2020 о 06:00 ОСОБА_7 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 08:00 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має; 13.03.2020 о 11:30 ОСОБА_7 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 14:20 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має; 13.03.2020 о 15:40 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 17:40 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має; 16.02.2020 о 18:02 ОСОБА_7 зайшов до приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та о 19:22 вийшов з відділу поліції, поставив в журналі свій підпис та заначивши, що претензій не має.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що в діях працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області) відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 371 КК України, оскільки під час досудового розслідування, окрім свідчень лише самого заявника ОСОБА_7 не встановлено доказів та підтверджуючих документів щодо незаконного затримання або незаконного приводу ОСОБА_7 з боку працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2(Слобідський) ХРУП №1 ГУНП в Харківській області).

Колегія суддів вважає вказане рішення слідчого законним і обгрунтованим, виходячи з наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 провадження у справі закрите 10 червня 2021 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення - передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України в діях працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області).

Стаття 29 Конституції України проголошує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. До норм, які встановлюють відповідальність за порушення цього права, належить і ст. 371 КК України.

При цьому, слід зазначити, що статтею 371 КК України передбачено відповідальність за завідомо незаконні затримання, привід, домашній арешт або тримання під вартою.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 371 КК, передбачає вчинення діяння, яке: а) здійснюється у відповідній процесуальній формі - затримання, привід, арешт, тримання під вартою; б) має незаконний характер; в) а за ч. 3 ст. 371 КК спричиняє тяжкі наслідки або вчиняється з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.

Затримання як захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим запобіжним заходом, який застосовується уповноваженою службовою особою до особи, що підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину. Воно полягає у примусовому і короткочасному (на строк не більше сімдесяти двох годин) позбавленні особи волі і здійснюється на підставах, в порядку та на строки, встановлені статтями 208-213 КПК.

Привід як захід забезпечення кримінального провадження полягає у примусовому супроводженні підозрюваного, обвинуваченого чи свідка особою, яка виконує ухвалу слідчого судді чи суду про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Підстави та порядок здійснення приводу, встановлені статтями 139-143, 323, 327 КПК.

Також є такий запобіжний захід, як домашній арешт та, серед заходів, що забезпечують міжнародне співробітництво під час кримінального провадження (розділ IX КПК), такі види арешту, як екстрадиційний, при якому застосовується запобіжний захід у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі, а також тимчасовий арешт, яким передбачене взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк до сорока діб (ч. 1 ст. 583 КПК) до отримання запиту про її видачу (п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК).

Зі змісту цих норм випливає, що як екстрадиційний, так і тимчасовий арешт є по суті різновидами такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки при їх застосуванні особа спочатку береться під варту, а в подальшому тримається під нею протягом визначеного законом строку. Таким чином, арешт полягає у самому факті взяття особи під варту і у подальшому триманні її під вартою. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується за ухвалою слідчого судді чи суду до тих підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні злочину осіб, вичерпний перелік яких наведений у ч. 2 ст. 183 КПК, і виключно у разі якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Підстави, порядок та строки застосування тримання під вартою регламентовані в статтях 183-206 КПК.

Передбачені у частинах 1 та 2 ст. 371 КК альтернативні діяння обов`язково повинні мати незаконний характер, що може виявлятися у відсутності законних підстав для застосування зазначених заходів у порушенні порядку їх застосування чи строків їх здійснення.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є правосуддя в частині забезпечення законного затримання, приводу, арешту або тримання під вартою, а також конституційне право людини на свободу і особисту недоторканність Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати честь та гідність особи, й життя і здоров`я, майнові блага.

З об`єктивної сторони злочин може проявлятися у незаконному: затриманні; приводі; арешті; триманні під вартою.

Затримання і привід є незаконними, якщо вони здійснюються за відсутності вказаних у законі підстав, або з порушенням умов, які визначають їх порядок затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Варто зауважити, що відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину не дає можливості кваліфікувати діяння за ч. 1 ст. 371 КК України.

Злочин, як правило, вчиняється шляхом активної поведінки - дії, що полягає у самому факті незаконного приводу, затримання, арешту чи тримання під вартою. Проте, якщо особа, наприклад, трималася під вартою із законних підстав, але після закінчення встановлених у законі строків не звільняється з-під варти без законних на це підстав, злочинне діяння здійснюється вже шляхом бездіяльності. Саме з моменту невиконання обов`язку звільнити особу подальше її утримання під вартою стає незаконним.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого частинами 1 та 2 ст. 371 КК, характеризується лише прямим умислом, бо винний завідомо (тобто достовірно) усвідомлює незаконність приводу, затримання, арешту чи тримання під вартою. При цьому, суб`єкт злочину спеціальний - уповноважена службова особа органів досудового розслідування, слідчий, прокурор, а у випадку незаконного тримання під вартою - і керівник установи, де утримується під вартою потерпілий.

Як зазначено слідчим, під час досудового розслідування, окрім свідчень лише самого заявника ОСОБА_7 , не було встановлено доказів на підтвердження незаконного затримання або незаконного приводу ОСОБА_7 з боку працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2(Слобідський) ХРУП ГУНП в Харківській області).

При цьому слідчим під час досудового розслідування було здійснено низку слідчих (розшукових) дій, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного встановлення істини у кримінальному провадженні, аналізуючи які, керуючись загальними засадами кримінального провадження, орган досудового розслідування дійшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.371 КК України.

Також, як вказано слідчим суддею, начальником Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у місті Полтава ОСОБА_13 , в порядку ст. 39 КПК України, надавались вказівки слідчому ОСОБА_14 про проведення низки слідчих та процесуальних дій, зокрема, витребування документів, допиту свідків працівників поліції, встановлення інших свідків. Вказані вказівки були виконані в повному обсязі. Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, надані слідчим ОСОБА_15 , також виконано в повному обсязі.

Слідчий приймала заходи для витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, однак з матеріалів кримінального провадження вбачається, що інформація, зафіксована відеокамерами, зберігається 14 днів у зв`язку з технічними характеристиками жорстких дисків, тому надати записи з камер відеоспостереження, розташованих в ВП №2 ХРУП №2 ГУГП в Харківській області у період з 27.02.2020 по 16.03.2020 не виявилось можливим.

Аналізуючи вищенаведене, вказані відомості свідчать про те, що органом досудового розслідування виконані всі можливі слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадження для з`ясування обставин, викладених заявником у своїй заяві та не встановлено доказів на підтвердження незаконного затримання або незаконного приводу ОСОБА_7 з боку працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2(Слобідський) ХРУП ГУНП в Харківській області), у зв`язку з чим, слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтава ОСОБА_9 прийняла процесуальне рішення 10 червня 2021 року щодо закриття кримінального провадження №0000184 від 09.04.2021.

При цьому слід зазначити, що слідчий, відповідно вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя дійшов обґрунтованої думки, що висновки, встановлені в постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кваліфікація і оцінка слідчим. Під час здійснення досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України в діях працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області).

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 стосовно його незаконного утримання в умовах Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області (нині - відділу поліції №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області) не знайшли свого підтвердження ані під час досудового розслідування, ані під час перевірки слідчим суддею та при апеляційному перегляді ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі обставини були досліджені як слідчим, так і слідчим суддею. Слідчий суддя перевірив доводи, які були викладені в скарзі, вивчив кримінальне провадження, проаналізував та дав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді