УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 02 липня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, мотивуючи її тим, що слідчими СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000661 від 02 липня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В даному кримінальному провадженні вона є потерпілою, оскільки є матір`ю ОСОБА_5 , відносно якого було вчинено злочин, передбачений ст. 115 КК України.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01 липня 2021 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з встановленою відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. З даною постановою вона категорично не згодна і вважає її передчасною, немотивованою, постановленою без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, через здійснення досудового розслідування поверхнево і однобічно, без дотримання вимог КПК України, виходячи з наступного.

Так, у сторони потерпілого є відеозапис, де видно як її син ОСОБА_5 йде біля об`їзної дороги 26 червня 2018 року, потім він з дороги зникає, або зайшов в ліс, або там, де не було відеокамер на дорозі, він сів до когось у машину. Однак, досудовим розслідуванням дане відео не враховано як доказ при розслідуванні злочину, не надано йому оцінку у співвідношенні із однобокою версією слідчих щодо самогубства. Слідчим не були вчинені повно та об`єктивно всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії з прийняттям відповідних процесуальних рішень, слідчий не допитав друзів їхньої сім`ї та родичів, друзів їх сина. Крім того, під час слідства на самому його початку було знищено речові докази, а саме: одяг та взуття, в яких знайшли їх сина у лісі, а особи, які могли бути причетні до знищення цих доказів, допитані не були, що, відповідно, свідчить про неповноту та поверхневість в цій частині досудового розслідування, оскільки дані докази містили сліди злочину, механізм його вчинення та інші докази, що за наслідками відповідних експертиз надали б досудовому розслідуванню іншу картину злочину, яка повністю виключила б в даному випадку версію із самогубством. В експертизі, що міститься в матеріалах кримінального провадження, яка покладена в основу закриття кримінального провадження, і на які слідчими органами не було дано відповіді, хоча зобов`язані були, а саме: невірно зазначено зріст сина 173 см замість 182 см; не встановлено дату та час смерті, а також групу крові, а в довідці про смерть експерт написав дату 29.06.2018 лише після того, як спитав її та її чоловіка, коли вони востаннє бачили сина, вони сказали, що 28.06.2018, тоді експерт написав дату смерті - 29.06.20184; одяг описаний та вказаний в матеріалах кримінального провадження не той, в якому їх сина знайшли мертвим, оскільки той одяг, в якому його знайшли, взагалі знищили в морзі, пояснивши, що це сталося випадково; не встановлено характер ушкоджень на грудях в області серця, чим вони могли бути нанесені, механізм їх утворення і наслідки, які вони спричинили померлому сину; не встановлено ширину странгуляційної борозни та відповідність її тій мотузці, на якій висів труп, під странгуляційною борозною на шиї є ще якісь крововиливи та рана/поріз, однак це не досліджувалося та в цій частині навіть не встановлювалося і не перевірялося, від чого вони з`явилися: чи від мотузки, чи від іншого предмета; знищено досудовим розслідуванням і відбитки кросівок на табуретці, за допомогою якої їх померлий син нібито вчинив самогубство, а також знищено й самі кросівки; не зроблено експертизу грунту з кросівок та відбитку взуття на ідентичність з тим, що було на табуретці; не зроблена експертиза кори дерева з метою встановлення напрямку ворсинок мотузки (до трупа чи від трупа). Крім того, не було проведено взагалі належних слідчих (розшукових) та процесуальних дій з прийняттям при цьому відповідних процесуальних рішень, а саме: роздруківку телефонних дзвінків з телефона її сина було зроблено спочатку за дуже короткий період лише з 27.06.2018 по 01.07.2018, тільки через два з половиною роки вони добилися від слідчих отримання роздруківки за період з 01.01.2018 до 01.07.2018, але вона була взагалі проігнорована та ніяк не врахована при прийнятті через кілька днів з моменту отримання вказаних роздруківок постанови від 31.03.2021 про закриття кримінального провадження; не було зроблено геолокацію місцевості, де знайшли труп; не були витребувані документи з місця роботи (фірми), де прцював їх син, щодо його прийняття на роботу, переміщення по посаді (оскільки директор ТОВ «Юр-місія» наполягає, що їх син працював у нього заступником), та звільнення з посади (адже його звільнили 27.06.2018 за день до того, як він зник, але ні син, ні вони нічого про ці обставини не знали), а за кілька тижнів до смерті сина директор фірми, де працював їх син, наполегливо вимагав, щоб син погодився на посаду директора, але син відмовився, а вже після смерті сина директор повідомив слідству, що померлий на фірмі займав посаду заступника директора, вони про це також нічого не знали, однак це не може бути правдою, оскільки син працював там юристом. Звільнення сина директор пояснив тим, що звільнив його заднім числом, аби не пов`язували смерть їх сина з його фірмою. Слідством необхідно було відпрацювати версію по напрямку конфліктної ситуації на його роботі, друзі сина говорили, що останній мав якісь проблеми на роботі. Оскільки у них на фірмі є проблемний клієнт, з яким не хоче працювати сам директор, тому з вказаним клієнтом доводилось працювати її покійному сину. В цей самий період (десь за два чи три тижні до смерті сина) ще й зникли якісь документи, за які директор надзвонював синові і просив його знайти ці документи, але син казав їй, що він не знає, про які документи веде мову директор.

З наведеного беззаперечно вбачається, що слідство у даному кримінальному провадженні проведено з численними порушеннями кримінального процесуального закону, однобічно, поверхнево, відпрацьовано лише єдину версію розвитку подій (самогубство), та не вчинено ряд слідчих дій для встановлення істини у даній справі.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримала та просила вимоги скарги задоволити.

Старший слідчий СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, було встановлено, що ОСОБА_5 покінчив життя самогубством.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000661 від 02.07.2018, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000661 від 02.07.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно з постановою слідчого від 01 липня 2021 року було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Відповідно до абзацу 14 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Згідно зі ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Як встановлено в судовому засіданні, після внесення 02 липня 2018 року відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим було проведено ряд слідчих та процесуальних дій для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Із матеріалів кримінального провадження №0000661 від 02.07.2018 вбачається, що строк досудового розслідування закінчився 11 травня 2020 року, однак слідчий, в порушення вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не закрив кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строку досудового розслідування і неправомірно виніс постанову про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З клопотанням до слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчий не звертався.
Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Таким чином, при закритті кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчим не дотримано процесуального порядку винесення постанови. Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено можливість продовження строку досудового розслідування за межами встановленого законом строку, незалежно від кваліфікації злочину, наслідків та повноти досудового розслідування.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя вважає, що у слідчого правової підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України не було, оскільки 11 травня 2020 року строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчились, а тому оскаржувана постанова є незаконною.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 02 липня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 219, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.
Постановустаршого слідчого СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000661 від 02 липня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0000661 від 02 липня 2018 року направити до відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: