Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 березня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000351 від 29.10.2018 року
стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Срібне, Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого охоронцем КТ "Радивилівська меблева фабрика", не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку не має, не депутата, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1500 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5 тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2020 року виправлено очевидну арифметичну помилку, допущену у першому абзаці резолютивної частини вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, вказавши: визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1530 (однієї тисячі п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок, що становить 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За вироком суду, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 28 жовтня 2018 року, приблизно о 20 год., під час спільного відпочинку на відкритій місцевості, неподалік кафе-бару "Млин", що в м.Радивилів, Рівненської області, під час словесного конфлікту, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 , який сидів за столом, та умисно наніс один удар кулаком руки в область носа ОСОБА_5 , та два-три удари по обличчю, тим самим відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) № 187 від 13.11.2018 року та додаткового висновку експерта (додаткова судово-медична експертиза) № 194/187 від 23.11.2018 року спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 покликається на м`якість призначеного судом першої інстанції покарання.

Вважає визначену в рахунок відшкодування моральної шкоди суму занадто малою, яка не відповідає тим моральним і фізичним стражданням, яких зазнав потерпілий.

На думку представника потерпілого, судом визнано пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами, які характеризують особу обвинуваченого, а не відносяться до обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 К України.

Вказує, що судом не враховано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що судом невірно зазначено, що обвинувачений характеризується з позитивної сторони, оскільки останній по місцю проживання характеризується задовільно.

На думку представника потерпілого судом не враховано, що обвинувачений вини у вчиненому не визнав, у вчиненому не розкаявся, не сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку не відшкодував потерпілому шкоди, не попросив вибачення, з огляду на що заслуговує на більш суворе покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України.

Просить вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року скасувати. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців і збільшити розмір стягненої моральної шкоди з 5 тисяч гривень до 50000 тисяч гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства не відповідає.

З резолютивної частини вироку вбачається, що судом призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 грн. При цьому санкція даної частини статті передбачає покарання, зокрема, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.1,ч.2 ст. 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень ч.2 цієї статті; розмір штрафу, зокрема, визначається в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Тобто покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій грошовій сумі, а в ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який встановлений законодавством на момент постановлення вироку, з можливим і необхідним переведенням у тверду грошову суму задля визначення кратності розміру штрафу та з метою уникнення різного його розуміння під час виконання вироку чи його перегляду.

Дані положення закону судом першої інстанції залишені поза увагою.

Натомість судом постановлено ухвалу від 30 грудня 2020 року про виправлення, на думку суду, очевидної арифметичної помилки у вироку, фактично, внісши зміни в резолютивну частину вироку в частині призначеного ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу, з 1500 грн., як зазначено у вироку, на 1530 грн., конкретизувавши, що це становить 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим, зокрема, і погіршив становище обвинуваченого, що законом не передбачено та не є, в розумінні ст. 379 КПК України виправленням очевидної арифметичної помилки.

За приписами ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки не залежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Очевидна арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому вищезазначеною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Суд вправі вирішувати питання щодо виправлення описок та арифметичних помилок, коли їх виправлення не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст. 368 КПК України, питання щодо міри покарання обвинуваченому вирішуються лише при ухваленні вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалою від 30 грудня 2020 року фактично усунув недолік вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, що не можна вважати виправленням очевидної арифметичної помилки.

Викладене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок, та з врахуванням п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст.415 КПК України підлягає безумовному скасуванню з призначенням у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст. 407 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційна скарга представника потерпілого частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на що, скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки зазначеним доводам апеляційної скаргипредставника потерпілого.
Разом з тим, під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3