Справа № 397/868/21
В И Р О К
Іменем України

19.01.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000678 від 08.01.1981 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Єлизаветградка Кропивницького району Кіровоградської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, безробітної, заміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
08.09.2021 близько 10:00 год ОСОБА_3 , перебуваючи біля власного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , помітила автомобіль марки «ВАЗ 21006» д.н.з. НОМЕР_1 належний ОСОБА_5 , який залишив вказаний транспортний засіб поряд із домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки речей, які знаходилися у салоні вищевказаного автомобіля.
ОСОБА_3 розуміючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи їх суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи, що вказане майно їй не належить, діючи умисно, таємно, будучи впевненою, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та не зможе її викрити, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, через незачинені на замок водійські двері, проникла до середини салону автомобіля марки «ВАЗ 21006» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , звідки з портмоне, яке знаходилось на передньому пасажирському місці, викрала грошові кошти у розмірі 14750 грн.
З місця злочину ОСОБА_3 зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, проте на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від надання показань суду.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. При цьому вказав, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_3 не має, оскільки остання відшкодувала завдану шкоду в повному обсязі (а.с. 18). За згодою учасників судового провадження судом прийнято рішення про розгляд даного кримінального провадження за відсутності потерпілого ОСОБА_5 .

Ураховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Оскільки, обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає свою провину, а тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченої, досудової доповіді та матеріалів, що стосуються речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Як особа, ОСОБА_3 , за місцем свого проживання характеризується посередньо (компрометуючими матеріалами селищна рада не володіє), заміжня та має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с. 48), раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена та знята у встановленому законом порядку (а.с. 47), не працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 50).
Також, судом ураховується і досудова доповідь на обвинувачену, згідно з якою, виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення чи обмеження її волі (а.с. 34-37).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).
Враховуючи наявність двох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків), які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимостей, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, заміжня, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, що вказує на наявність у неї міцних соціальних зв`язків, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, потерпілий до обвинуваченої будь-яких претензій матеріального та морального характеру не має, а тому суд приходить до переконливого висновку, про необхідність призначити ОСОБА_3 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

З урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд уважає, що достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою так й іншими особами, буде покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Саме такий вид і розмір покарання в повній мірі буде відповідати меті покарання, яка закріплена у ст. 50 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 1, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді (…) позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Як вже зазначалось раніше, хоча ОСОБА_3 і вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, однак заподіяна нею шкода потерпілому ОСОБА_6 усунута шляхом добровільного відшкодування збитку, як особа ОСОБА_3 в цілому характеризується з позитивної сторони, має сім`ю та на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, відповідно до досудової доповіді її виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі, а тому суд приходить до переконання, що до обвинуваченої необхідно застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.
При цьому, на обвинувачену ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України, без покладення на неї додаткових обов`язків, передбачених частиною третьою вказаної статті КК України.
Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
Долю речовий доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази:
- грошові кошти у розмірі 14750 грн., які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його володінні.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2022 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2022 року.