ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/338/22 Справа № 202/638/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,
раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2022 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховано дані про особу підозрюваного, який не одружений, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а заявлені ризики не доведені. Вважає, що слідчим суддею не прийнято до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має хронічне захворювання та астматичні напади.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та вірно оцінені судом першої інстанції.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_10 , згідно якої 26 січня 2022 року двоє чоловіків здійснили на нього в машині розбійний напад з застосуванням насильства; протоколом огляду автомобіля-таксі марки Опель моделі Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Байкальська, 81А, в ході якого вилучено 7 металевих кульок, мікрочастки з сидінь, мікрочастки з килимків автомобіля та змиви з дверей автомобіля; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , який надав детальні показання щодо обставин вчиненого на нього розбійного нападу; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання потерпілому ОСОБА_10 , з якого вбачається, що потерпілий вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка 26 січня 2022 року здійснила на нього розбійний напад, - перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, схопила потерпілого за комір надягнутого светра та почала його душити, після чого приставила до шиї пістолет, вимагаючи віддати матеріальні цінності, в тому числі мобільний телефон, і здійснила не менше семи пострілів в ділянки голови та шиї потерпілого; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом особистого обшуку ОСОБА_7 в ході якого виявлено знаряддя злочину предмет, схожий на пістолет, з маркуванням на затворі SAS Makarovгазаовий, газовий балон сірого кольору, металеві кульки в пластиковій ємкості; постановою про визнання речовим доказом пістолету з маркуванням «SAS MAKAROV 197CAL4.5 mm».
З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.
Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду. Свідчить про особливу вагомість цього ризику і те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд приходить до висновку, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 26 січня 2022 року та органу слідства необхідно провести ряд слідчих дій та експертиз за участю підозрюваного, беручи до уваги, що потерпілий надає викривальні свідчення щодо осіб нападників та впізнав підозрюваного, як особу яка здійснила на нього розбійний напад, ризики незаконного впливу на потерплого, свідків та перешкоджання досудовому розслідуванню є обґрунтованими.

Доводи сторони захисту про можливість усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків у менш обтяжливий спосіб, - шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту - є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, наданими матеріалами, а саме довідкою інформаційно аналітичного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області, підтверджено, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, востаннє 23 листопада 2020 року Дергачевським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно до відбуття призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно довідки, 27 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України складено обвинувальний акт, дані про рішення суду відсутні.

Вказане, на думку колегії суддів, з високою вірогідністю може свідчити про те, що підозрюваний схильний до антисоціальної поведінки та порушення закону, належних висновків з притягнення до кримінальної відповідальності для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину у період іспитового строку.

Крім того під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_1 , дані щодо наявності в цього підозрюваного місця проживання у м. Дніпропетровську, де знаходиться орган досудового розслідування та суд, або у межах Дніпропетровської області, в матеріалах відсутні та стороною захисту не надані.
Також враховується, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.
Обговорюючи питання про можливість усунення вищевказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими і, з урахуванням відомостей про його особу, не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на вказані положення закону, беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні розбійного нападу з застосуванням насильства до потерпілого, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність не визначати цьому підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4