Справа № 743/525/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/735/21
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конотоп, Городнянського району, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у сумі 4 000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2021 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись по АДРЕСА_3 , між будинковолодіннями № № 15-21, діючи умисно, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар рукою (кулаком) в область голови останнього, завдавши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани верхньої губи.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не заперечуючи виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_9 через грейдування ділянки місцевості між вулицями Гагаріна та Смирнова, який він неодноразово намагався вирішити із ОСОБА_9 . Через це, коли 14.04.2021 року почалися грейдерські роботи, між ними знову виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 намагався вдарити його рукою, а потім головою, щоб уникнути удару він нагнув голову і останній випадково вдарився об неї обличчям, внаслідок чого, можливо, розбив губу, він його відштовхнув, той впав потім піднявся та почав викликати поліцію. Заперечує присутність будь-яких свідків під час конфлікту, тому вказує, що свідчення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 неправдиві і обумовлені дружніми відносинами із ОСОБА_9 .

Зазначає, що в ході слідчих експериментів свідки не вказували місце конфлікту та механізм, та вказує, що слідчі експерименти із потерпілим та свідками проводилися майже в один час і вони були присутні під час проведення слідчих дій одного з одним, що вказує на штучне створення доказів.

Вказує, що суд у формулюванні обвинувачення безпідставно змінив, не вважаючи це виходом за межі обвинувачення, як спосіб вчинення кримінального правопорушення так і місце його скоєння та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини поза розумним сумнівом.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, забійна рана верхньої губи утворилась від, як мінімум 1 травматичної дії тупим, твердим предметом, у т.ч. міг бути кулак, що, вважає, не спростовує його показання з приводу отримання потерпілим удару за таких обставин, про які він указував суду.

Вважає, що його вина поза розумним сумнівом не доведена, усі сумніви суд розтлумачив на користь потерпілого, а не обвинуваченого, як передбачено ст. 62 Конституції України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора потерпілого та представника потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченим ставиться питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

В судовому засіданні суду як першої так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що потерпілий сам через свою необережність в ході конфлікту між ними отримав рану губи, тому вважає, що його вини у цьому немає.

Попри невизнання обвинуваченим вини, його показання та доводи апеляційної скарги спростовуються зібраними у кримінальному провадженні іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 14.04.2021 року він контролював проведення грейдування вул. Гагаріна у смт. Добрянка, Чернігівського району. Поруч із ним знаходилися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У цей час до нього підійшов ОСОБА_6 , виражаючись нецензурною лайкою, наніс один удар рукою в область голови, спричинивши забійну рану верхньої губи, від чого він впав. Після цього викликав поліцію.

Такі показання потерпілого у повній мірі узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які як в суді першої інстанції так і під час проведених з ними слідчих експериментів послідовно та незмінно показували, що 14.04.2021 року під час грейдерування вул. Гагаріна у смт. Добрянка, ОСОБА_6 , будучи незадоволений проведенням таких робіт, в один момент підійшов до ОСОБА_9 та наніс один удар правою рукою в область голови, внаслідок чого той упав, а ОСОБА_6 пішов у справах.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано взяв до уваги показання даних свідків, не знайшовши підстав ними оговорювати обвинуваченого. Дані показання свідків є послідовними та такими, що не суперечать один одним так і іншим матеріалам провадження.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 26.04.2021 року; протоколами слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_12 від 26.04.2021 та свідка ОСОБА_13 від 26.04.2021; висновком судово-медичної експертизи № 174 від 22-23.04.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани верхньої губи, які утворились одномоментно, від дії, як мінімум 1 травмуючої дії тупим, твердим предметом, яким, в тому числі, міг бути і кулак (рука) та можуть відповідати 14 квітня 2021 року, відмовним матеріалом ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області за зверненням ОСОБА_6 від 17.04.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 17.04.2021 року звертався до органів поліції, серед іншого, і по факту нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за обставин, що розглядаються у даному кримінальному провадженні, що не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Колегія суддів знаходить необґрунтованими посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на безпідставну зміну судом формулювання обвинувачення стосовно місця правопорушення (між будинками № 15 та 21) та способу (удар рукою без конкретизації лівою чи правою), оскільки суд, у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, визнаючи особу винуватим, виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначивши при цьому місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, що відповідає ст. 91 КПК України та не виходить за межі обвинувачення, враховуючи застереження, передбачені ст. 337 КПК України.

З огляду на диспозицію статті, за якою обвинувачується ОСОБА_6 , для кваліфікації його дій достатньо встановити факт наявності таких тілесних ушкоджень, які могли бути завдані за обставин, про які йдеться в обвинуваченні. Такі були встановлені, як і їх причинний зв`язок з діями обвинуваченого, підтверджений рядом доказів, які суд оцінив у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого, що відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, одружений, непрацюючий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання та його обтяжує та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4