Ухвала
Іменем України

11 січня 2022року
м. Київ
справа № 529/383/20
провадження № 51 5683 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 7 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023,
встановив:
За вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 7 травня

2021 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, зареєстрований на АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 5 років. Цим же вироком вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 1 лютого

2020 року приблизно о 10 годині, перебуваючи в приміщенні магазину «Кулиничі», розташованого на вул. Незалежності, 78 у смт. Диканька Полтавської області

в ході конфлікту, виниклого на ґрунті існуючих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс потерпілому два удари рукою в обличчя. Після чого, знаходячись вже за приміщенням вказаного магазину, продовжуючи свої злочинні дії

ОСОБА_4 наніс ще один удар в область обличчя потерпілому, від якого останній впав на землю. Потім він наніс ОСОБА_5 не менше 5 ударів ногою

в ділянку грудної клітини. Надалі, коли потерпілий знаходився вже в положенні стоячи, ОСОБА_4 знову вдарив ОСОБА_5 рукою в область обличчя. Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 порушує питання про зміну вироку Шишацького районного суду Полтавської області від

7 травня 2021 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 23 вересня

2021 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вказує на неналежне врахування судами всіх обставин, що пом`якшують покарання, які, на думку ОСОБА_4 , можуть бути підставою для призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі із застосуванням положень ст. 69 КК. Крім того, зазначає про безпідставне незастосування судами положень ст. 75 КК, оскільки своє виправлення вважає можливим без ізоляції від суспільства.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши додані до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як вбачається з копій оскаржуваних судових рішень, суд першої інстанції,

з висновком якого погодився апеляційний суд, дотримався наведених вимог матеріального права.
Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується задовільно, наявність пом`якшуючої покарання обставини добровільне відшкодування частини завданої шкоди потерпілому, відсутність обставин, що його обтяжує та правильно призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, що є мінімальним в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК.
Разом з цим, доводи засудженого про можливість призначення йому покарання нижчого від найнижчої мети із застосуванням положень ст. 69 ККє безпідставними.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Проте, у даному випадку, застосування до засудженого положень ст. 69 КК

є неможливим, оскільки суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання лише добровільне відшкодування частини завданої шкоди потерпілому.

При цьому, твердження засудженого про те, що суди не врахували щире каяття,

як пом`якшуючу покарання обставину є безпідставними, оскільки, як убачається

з копій оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_4 вину повністю не визнав, шкоду в повному обсязі не відшкодував, а тому суди правильно вирішили про відсутність щирого каяття в даному випадку.
Також, необґрунтованими є й доводи засудженого про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього положень

ст. 75 КК.
Так, відповідно до ст. 75 КК при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, окрім випадків засудження за корупційний злочин, суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Однак, враховуючи характер та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суди дійшли правильного висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства.
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК,

є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, як і відсутні підстави для застосування щодо

ОСОБА_4 положень статей 69, 75 КК.
Оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 7 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3