Дата документу 29.11.2021 Справа № 317/1803/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1405/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/1803/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року про залишення без задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений не погодився із рішенням суду про відмову йому в умовно-достроковому звільненні, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю, а також має матір і сестру, які також є особами з інвалідністю та потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 11.12.2014 року за ч.1 ст.115 КК до 8 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного клопотання, виходив з того, що поведінка засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною та активною, а тому клопотання засудженого є передчасним.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.81 КК до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

При цьому висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд першої, розглядаючи клопотання засудженого, з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_8 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. За весь час відбування покарання мав 5 заохочень. При цьому засуджений мав 12 стягнень. Останнє стягнення, яке накладене 03.05.2021 року не зняте та не погашене, і хоча інші стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання.

Крім того, встановлено, що засуджений ОСОБА_8 передбачені законом вимоги персоналу установи виконує лише під постійним контролем адміністрації, у взаємовідносинах з іншими засудженими допускає конфліктні ситуації, має посередній рівень необхідних навичок, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Прагне до підвищення наявного освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.

З 2020 року навчається у ДНЗ «Біленьківський навчальний центр №99» за професію «швачка». Не приймає участь у роботі самодіяльної організації, під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку як схильний до суїциду, має нестабільну поведінку.

На переконання колегії суддів така поведінка засудженого ОСОБА_8 не свідчить про його виправлення, усунення з його психіки нахилів, що сприяють вчиненню злочину та прищеплення таких поглядів, які виключають можливість нових злочинів.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого.

Крім того, колегія суддів також враховує ту обставину, що частина призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі була перерахована з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за правилами ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року. Зокрема засудженому за таким розрахунком в строк призначеного покарання було зараховано строк його попереднього ув`язнення з 15.08.2014 року по 16.02.2015 року.

Переконливих аргументів, які би доводили неправильність висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі засудженого не наведено.

Відтак, колегія суддів вважає, що обставини даної справи свідчать про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2021 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4