СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8686/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ;
за участю секретаря ОСОБА_2 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлове приміщення 106, загальною площею: 111 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 32422933, реєстраційний номер майна: 224.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2014 року забудовником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із залученням генерального підрядника ТОВ «Північна будівельна компанія» () під керівництвом ОСОБА_5 здійснено у встановленому законом порядку будівництво і введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 .

За заявою забудовника ОСОБА_4 . 24.03.2015 Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про зазначений будинок та його інвесторів, які надалі мали оформити право власності на окремі квартири і нежитлові приміщення.

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що протягом 2019 р. ОСОБА_6 , використовуючи підроблені документи, шляхом обману заволодів чужим майном, оформивши право власності на належні ОСОБА_4 на нежитлові приміщення у вищевказаному будинку на іниих осіб за наступних обставин.

За версією органу досудового розслідування, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_6 , перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_5 , протягом 2019 року, діючи нібито за дорученням ОСОБА_4 , склав та підписав завідомо підроблені договори про пайову участь у будівництві, а саме:

-договір № П-2-101 від 22.10.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №101 площею 126,6 кв.м. зазначено ОСОБА_5 ;

-договір № П-2-103 від 18.03.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №103 площею 126,6 кв.м. зазначено ОСОБА_7 ;

-договір № П-2-104 від 14.01.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №104 площею 109,9 кв.м. зазначено ОСОБА_8 ;

-договір № П-2-105 від 28.02.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №105 площею 110,6 кв.м. зазначено ОСОБА_9 ;

-договір № П-2-106 від 12.06.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №106 площею 111 кв.м. зазначено ОСОБА_10 ;

-договір № П-2-107 від 08.04.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №107 площею 127,6 кв.м. зазначено ОСОБА_11 ;

-договір № П-2-108 від 14.01.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №108 площею 128,2 кв.м. зазначено ОСОБА_5 .

Додатками до кожного із договорів є акти приймання-передачі, що також є завідомо підробленими, оскільки містять недостовірну інформацію.

Необхідні для реєстрації права власності документи були подані до КП КОР «Північне бюро технічне інвентаризації» та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про те, що власниками нежитлових приміщень №101, 103-108 у будинку АДРЕСА_2 являється ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 .

Прокурор стверджує, що аналогічним чином з використанням підроблених документів, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння ОСОБА_6 , перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_5 , шляхом обману заволодів чужим майном, умисно склав, підписав завідомо підроблені договори про пайову участь у будівництві, а саме:

- договору про пайову участь у будівництві від 15.10.2014 № П-2-37 та акту приймання-передачі до нього, ОСОБА_5 оформив право власності на квартиру АДРЕСА_3 за своїм племінником ОСОБА_12 ;

- договору про пайову участь у будівництві від 19.10.2014 № П-2-42 та акту приймання-передачі до нього, ОСОБА_5 оформив право власності на квартиру АДРЕСА_4 на ОСОБА_13 ;

- договору про пайову участь у будівництві від 15.10.2014 № П-2-50 та акту приймання-передачі до нього, ОСОБА_5 оформив право власності на квартиру АДРЕСА_5 за своїм братом ОСОБА_5 .

Відповідно до повного Витягу №44951999 з Єдиного реєстру довіреностей (на запит особи, щодо якої вчинено нотаріальну дію) від 25.06.2021 ОСОБА_4 не видавалася довіреність за № 1797.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , яке 12.07.2019 на підставі підробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою договору про пайову участь у будівництві серії та номер П-2-106 від 12.06.2014 та акту приймання-передачі серія та номер: б/н виданий 12.06.2014, оформлено право власності за останньою.

Постановою слідчого від 23.06.2021 року нежитлове приміщення 106, що за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Прокурор у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання у якому клопотання підтримав, просив задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Суд, дослідивши матеріали, додані до клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, протягом 2014 року забудовником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із залученням генерального підрядника ТОВ «Північна будівельна компанія» () під керівництвом ОСОБА_5 здійснено у встановленому законом порядку будівництво і введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21-29).

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що протягом 2019 р. ОСОБА_6 , використовуючи підроблені документи, шляхом обману заволодів чужим майном, оформивши право власності на належні ОСОБА_4 нежитлові приміщення у вищевказаному будинку на інших осіб. З метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_6 , перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_5 , протягом 2019 року, діючи нібито за дорученням ОСОБА_4 , склав та підписав завідомо підроблені договори про пайову участь у будівництві, у тому числі і договір № П-2-106 від 12.06.2014, за яким пайовиком нежитлового приміщення №106 площею 111 кв.м. зазначено ОСОБА_10 (а.с. 37-44).

У подальшому, як вбачається із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12.07.2019 року право власності на вказане нежитлове приміщення було зареєстроване за ОСОБА_10 на підставі зазначеного вище договору (а.с. 105-106).

Як вбачається із змісту Договору № П-2-106 на пайову участь у будівництві від 12.06.2014 року, підписантом даного договору є ОСОБА_6 , що діяв на підставі довіреності № 1797 від ОСОБА_4 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 (Сторона 1) та ОСОБА_10 (Сторона 2) (а.с. 69).

Як вбачається із повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 не надавав ОСОБА_6 довіреності з реєстраційним номером «1797» (а.с. 57-65).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, прокурор просить накласти арешт на зазначені вище земельні ділянки, обґрунтовуючи клопотання необхідністю збереження речових доказів.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 23.06.2021 року нежитлове приміщення 106, що за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України (а.с. 102-104).

Таким чином, оцінивши матеріали, додані до клопотання в їх сукупності, виходячи з доданих до клопотання документів, зокрема, протоколу допиту потерпілого, наданих копій декларацій, договору підряду, оформленої на його підставі технічної документації, витягів із Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначений у клопотанні об`єкт нерухомості відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являється об`єктом ймовірного злочинного посягання, постановою слідчого його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню.
Разом з тим клопотання не містить доказів необхідності накладення заборони на проведення будь-яких реєстраційних дій із зазначеним нежилим приміщенням, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 17.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт у рамках кримінального провадження №0000068 від 17.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України на майно ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме на нежитлове приміщення 106, загальною площею: 111 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 32422933, реєстраційний номер майна: НОМЕР_3 .
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого суд ді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1