Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1586/21
Номер провадження 1-кс/530/419/21

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 яке погоджене із прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку нежилого господарства, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 19.10.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Матеріали досудового розслідування, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 19.10.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України.

Слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтеннт поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням, погодженим із прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку нежилого господарства, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накласти арешт на вилучені 20.10.2021 року під час проведення обшуку господарства ОСОБА_5 розташованого по АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 19.10.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 19.10.2021 року до чергової частини ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло анонімне повідомлення що, в с. Романи Зіньківської ОТГ ростуть рослини коноплі, а також мається пристрій для куріння наркотичних засобів. Виїздом на місце події СОГ, при огляді на місці події біля лісосмуги в чагарниках поблизу нежилого господарства виявлено насадження зовні схожі на рослини конопель в кількості 106 штук, які під час огляду було вилучено.

Відомості по даному факту 19.10.2021 року внесено до ЄРДР за № 0000277 за ч.2 ст.310 КК України.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування 20.10.2021 року слідчим слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 на підставі ст. 233 КПК України в АДРЕСА_1 без ухвали слідчого судді було проведено невідкладний обшук території вказаного господарства та його приміщень. До вказаного обшуку було залучено старосту Кирило-Ганнівського старостинського округу ОСОБА_6 , яка під час проведення обшуку повідомила, що на момент проведення обшуку в даному господарстві ніхто не проживає та ним ніхто не користується. Під час проведення обшуку приміщень, а саме господарських сараїв на території даного господарства було виявлено: в приміщенні господарського сараю на підлозі було виявлено кофту сірого кольору на якій знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до пакету № SUD4015042 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; біля господарського сараю на землі було виявлено рюкзак зеленого кольору з написом «Adidas» всередині якого знаходились спортивні штани сірого кольору з білими вставками, чоловічі труси, дві виделки та два пластикові лотки на одному з яких було виявлено папілярний узор пальця руки, який було відкопійовано на липку стрічку типу «Скотч». Вказані речі було упаковано до пакету № SUD4015040 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; в приміщенні господарського сараю №2 на підлозі було виявлено частину паперового мішка на якому знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до пакету № SUD4015041 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; мішок білого кольору на якому знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до пакету №7237781 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; частину тканини жовтого кольору на якій знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до пакету № 0002002 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; фрагмент тканини білого кольору на якій знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до пакету № 7235737 та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; в приміщенні господарського сараю №3 з лівої сторони на підлозі було виявлено висушені стебла рослин з листям, за зовнішніми ознаками схожі на рослини коноплі, які було поміщено до мішка білого кольору, опечатано та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП, також у вказаному сараї з правої сторони було виявлено фрагмент сіро-коричневої тканини на якій знаходилась висушена та подрібнена речовина, зеленого кольору рослинного походження, яка за зовнішніми ознаками схожа на рослини коноплі, яку було поміщено до мішка білого кольору, який було опечатано та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

20.10.2021 року вилучені під час проведення невідкладного обшуку речовини та предмети були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

20.10.2021 року вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 за ч.2 ст.309 КК України.

21.10.2021 року кримінальні провадження № 0000277 від 19.10.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України та № 0000280 від 20.10.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури були об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000277.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовільнити. Вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, заслухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку.
Міжнародні правові акти декларують право людини на недоторканність її житла. Зокрема, ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 р., передбачено: «Ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Аналогічна вимога міститься в ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 р., який набув чинності для України 23 березня 1976 р.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 р., відомої як Європейська конвенція з прав людини (далі Європейська конвенція; Конвенція), комплексно декларує зазначені права. Зокрема, в ній зазначено: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції» 1.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд; Суд) вважатиметься, що держава виконує свої зобов`язання дотримуватися вимог цієї статті, якщо утримається від дій, що порушують ці права, а також гарантуватиме їх забезпечення. Зокрема, найбільш чітко Європейський суд висловився на цей предмет у справі «Ейрі проти Ірландії» (1979), у якій ірландський уряд відмовився надати жінці, котра намагалася в судовому порядку отримати розлучення з чоловіком, що був схильний до насильства, відповідну юридичну допомогу. Констатувавши порушення ст. 8, Суд ухвалив: «Хоча метою ст. 8 є, головним чином, захист особи від довільного втручання з боку державних властей, ця стаття змушує державу не тільки утримуватися від такого втручання: до цього негативного зобов`язання додається також позитивне, яке є необхідним для дійсної поваги особистого і сімейного життя». Таким чином, взаємопов`язані аспекти невтручання з боку держави та позитивне зобов`язання відіграють важливу роль у тлумаченні ідеї «права на повагу» згідно з Конвенцією 2.

Виходячи з цих міжнародно-правових актів Україна в Конституції закріпила правило, згідно з яким: «Кожен має право на житло» (ст. 47), а також: «Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду» (ч. 2 ст. 30). Лише «у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку» (ч. 3 ст. 30).

Ці конституційні норми з точки зору охорони прав і свобод людини мають принципово важливе значення, і тому в Кримінально-процесуальному кодексі України (далі КПК) вони закріплюються як засада судочинства. Зокрема, ст. 13 чинного КПК передбачено, що громадянам гарантується недоторканність житла. Ніхто не має права без законної підстави увійти в житло проти волі осіб, які проживають у ньому. Особисте життя громадян охороняється законом. Обшук, виїмка, огляд приміщення у громадян можуть провадитись тільки на підставах і в порядку, встановлених КПК.

У ст. 7 КПК зазначено, що недоторканність житла є засадою кримінального провадження. Згідно зі ст. 13 КПК кожному гарантується недоторканність житла. Не допускаються проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення у них огляду або обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних з урятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду або обшуку може провадитися в іншому порядку, визначеному в КПК.

Право на повагу до приватного та сімейного життя особи, до її житла і таємниці листування доповнюють одне одного, і тому право на недоторканність житла чи іншого володіння особи означає не тільки заборону незаконно входити або іншим чином проникати в нього всупереч волі осіб, які в ньому проживають чи ним користуються на законних підставах, а й заборону розголошувати все, що в ньому діється. Недоторканність житла означає і недоторканність будь-якої речі, яка в ньому знаходиться. Тобто недоторканність житла чи іншого володіння слід розглядати як поняття комплексне, яке складається із багатьох понять.

Оскільки недоторканність житла чи іншого володіння особи є поняттям, яке включає в себе недоторканність приватного і сімейного життя особи, таємниці розмов у цьому житлі або іншому володінні й усього, що там відбувається та знаходиться, то під проникненням у житло чи інше володіння особи слід розуміти як звичайне входження через двері та інші способи вторгнення.

Під порушенням недоторканності житла чи іншого володіння особи слід розуміти протиправне таємне або відкрите проникнення в чуже житло чи інше володіння без згоди власника на такі дії або всупереч закону.

Визначення терміну «проникнення» дано свого часу в листі Верховного Суду СРСР від 23 червня 1983 р. № 01-16/31-83. Зокрема, в ньому зазначено, що «проникнення» це вторгнення в закрите чи незакрите (незамкнене) приміщення або житло, яке здійснюється винним протиправно (без відповідного дозволу) всупереч волі громадян, які проживають, працюють або через інші обставини законно перебувають (або в даний час відсутні) в цьому місці. Воно може здійснюватись як з подоланням перешкод (замків, закритих дверей, вікон, люків та ін.) чи опору людей, так і без цього, наприклад шляхом обману відповідних осіб або з використанням того, що ці особи (особа) залишили приміщення (житло) незакритим, без охорони. «Проникнення» може бути здійснене також за допомогою різних пристроїв (крюків, магнітів, шлангів тощо), коли винний не входить у відповідне приміщення 5. Аналогічне роз`яснення дано в постанові Пленуму Верховного Суду СРСР від 26 квітня 1984 р. № 2. Зокрема, в цій постанові роз`яснюється, що «проникнення» це таємне або відкрите вторгнення в приміщення, інше сховище чи житло. Воно може здійснюватись як із подоланням перепон або опору людей, так і без цього. «Проникнення» може бути здійснене також за допомогою пристроїв, коли винний досягає відповідного результату без входження у відповідне приміщення.

В ст. 30 Конституції, а також у ст. 13 КПК йдеться про три заборони: 1) не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи; 2) не допускається в них незаконний огляд; 3) не допускається в них незаконний обшук інакше як за вмотивованим рішенням суду. Крім того, виходячи з вимог статей 31 та 32 Конституції, які реалізовані в ст. 13 КПК, не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи з метою: 1) виїмки; 2) зняття інформації з каналів зв`язку; 3) застосування інших технічних засобів отримання інформації.

Таким чином, не допускається незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи за будь-яких обставин, а також із метою обшуку, огляду, виїмки та зняття інформації.

Як відомо, за об`єктами дослідження розрізняють огляд: а) місця події; б) місцевості; в) житла; г) інших приміщень; д) предметів; е) документів; є) живих істот; ж) трупа; з) поштово-телеграфної кореспонденції.

Обшук це слідча дія, яка полягає в примусовому обслідуванні житла, будь-яких приміщень, ділянок місцевості та громадян з метою знайти предмети, документи і цінності, які мають значення для справи, свідчення їх належності конкретній особі, а також з метою знайти злочинця або труп.

У ході досудового розслідування в кримінальних справах слідчий зобов`язаний здійснити виїмку: 1) речових доказів; 2) предметів і документів, які вилучені з обігу (якщо у володільця немає дозволу на їх придбання та зберігання); 3) документи, що засвідчують особу, нагороди та документи до них, які належать особам, котрих узяли під варту.

Отже, аналіз наведених обставин дає підстави стверджувати, що за логікою закону не допускається незаконне проникнення до житла, будь-яких інших приміщень або транспортних засобів, в які слід проникати, щоб провести в них огляд, обшук, виїмку, а також у ділянки місцевості, наприклад город, сад, ліс, ставок, річка, поле тощо, якими на законних підставах володіє особа.

Право особи на недоторканність житла може бути як законно обмежене, так і незаконно порушене.

Аналіз норм Загальної декларації прав людини, Європейської конвенції, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, а також справ, розглянутих Європейським судом, дає підстави стверджувати, що з точки зору міжнародно-правових актів законними можна вважати обмеження права на недоторканність житла, якщо: 1) вони мають правову основу; 2) їхні цілі є пропорційними (відповідними) шкоді, яка ними заподіюється; 3) діють тимчасово; 4) під час їх застосування не допускається будь-яка дискримінація; 5) є підконтрольними суду; 6) не застосовуються до кола абсолютно недоторканних прав і свобод; 7) про їх введення інформується світове співтовариство; 8) паралельно з ними існує механізм поновлення незаконно порушених прав та свобод; 9) у законі передбачена можливість їх оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК: ніхто, тобто жодна особа, якій не надано добровільної згоди власника житла або яка не зазначена в ухвалі слідчого судді, не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

Тож участь у проведенні обшуків спецпризначенців, оперативних працівників (оперуповноважених), понятих, спеціалістів, потерпілого, підозрюваного, інших представників та учасників кримінального провадження без згоди власника або володільця на таке проникнення, яким суд не надавав згоди на таке примусове проникнення, є антиконституційним.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК, коли слідчий суддя вирішує питання про накладення арешту на вилучене майно, яке не є тимчасово вилученим, такий судовий розгляд проводять без повідомлення особи, у якої майно вилучено, і власника майна.

Законодавець передбачив можливість участі особи, у якої вилучили майно, та/або власника майна під час розгляду питання про накладення арешту на нього лише щодо майна зі статусом тимчасово вилученого (тобто такого, що вилучене, але дозвіл на вилучення якого не було надано в ухвалі слідчого судді на обшук).

Незаконним вважається обшук, здійснюваний особами, які не мають на це права, або вчинений із порушенням Кримінально-процесуального кодексу України, тобто особами, що за певних умов мають на це право, але в цьому випадку не були наділені необхідними повноваженнями (ст.234-236 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом або знаряддям злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, частиною 1 якої визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вимоги до змісту клопотання про накладення арешту на майно та строків його подання до суду визначені ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано до слідчого судді, суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що звертаючись з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку та накладення арешту на майно, яке оглянуте 20.10.2021 року слідчим не дотримано вимоги ст. 171 КПК України.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 19.10.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України встановлено, що відповідно до повідомлення поліції на сайті стопкор, працівники поліції 19.10.2021 року повідомили, що поліція викрила наркоділка, продовжують проводити невідкладні слідчі дії (а.с.24-26).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.10.2021 року, обшук проведено в період 07 год. 37 хвилин до 09 год.16 хвилин.

На запитання головуючого, чому до постановлення ухвали слідчого судді слідчий увійшов до житла та іншого володіння в порушення вимог ст.233 КПК України, коли небуло невідкладних випадків передачених ч.3 ст.233 КПК України, слідчий пояснити незміг так само як і не було слідчим надано диск із відеозаписом обшуку, для перегляду в судовому засіданні.

Слідчим не було надано доказів наявності підстав невідкладності випадків передбачених ст.233 КПК України, а саме пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.
Також в зазначеному клопотанні слідчим відповідно до ст. 234 КПК України не зазначено, підстави для обшуку, інше володіння особи, індивідуальні, родові ознаки речей, іншого майна, які планується відшукати, обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до протоколу обшуку було вилучено, кофту сірого кольору, рюкзак зеленого кольору з написом «Adidas» всередині якого знаходились спортивні штани сірого кольору з білими вставками, чоловічі труси, дві виделки та два пластикові лотки, частину паперового мішка.

20.10.2021 року слідчим ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 без ухвали слідчого судді було проведено обшук нежилого господарства в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить накласти арешту на вилучені в ході обшуку речовини та предмети.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).
За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1ст.84 КПК України).
Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1ст.94 КПК України).
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено перелік обставин, які повинен довести слідчий, прокурор з метою необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 цієї статті, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на вони посилаються під час розгляду питання про застосування заходів кримінального провадження.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до вимог КПК України та ст..235 КПК України, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим кодексом та повинна містити відомості про 1) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали; 2) прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; 3) положення закону, на підставі якого постановляється ухвала; 4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; 5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Відповідно до ст.234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.
Слідчий у своємі клопотанні просить винести ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку нежилого господарства, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому не зазначає речі, документи та інше майно, які планується відшукати та їх зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням, як вимагає ст.234 КПК України.

Крім того, відповідно до норм кримінально-процесуального кодексу та ст.235 КПК України в ухвалі слідчого судді на дозвіл на обшук повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень та містити відомості, які не відповідають відмомостям, які слідчий суддя зазначає у судовому рішення повязаному з розглядом клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132,233-235, 369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 яке погоджене із прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку нежилого господарства, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1