Житомирський апеляційний суд
Справа №285/114/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22 год. 07 березня 2022 року включно,

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 06.01.2022, близько 01 год., ОСОБА_7 , знаходячись по місцю проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, мотузкою, яку мав з собою та попередньо заготовив, накинув на шию ОСОБА_9 та умисно став здушувати, внаслідок чого умисно вбив останнього.

По даному факту відкрито кримінальне провадження, 06.01.2022 затримано підозрюваного у даному злочині ОСОБА_7 та 07.01.2022 оголошено йому підозру.

Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 п.п.1,3,5 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2022 року клопотання старшого слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 22 год. 00 хв. 06 січня 2022 року.

Визначено строк дії даної ухвали - до 22 год. 00 хв. 07 березня 2022 року включно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як взяття під варту, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу. В поданому клопотанні доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому воно підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайсуду від 08 січня 2022р. щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід із застосуванням застави.

Посилається на те, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суту присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи та необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу з непомірною заставою.

Зазначає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вкачаний запобіжний невмотивовано жорстоким.

Вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, наддав покази на допиті якими повністю визнав свою вину та проінформував слідство про будь-яку наявну інформацію з приводу вчинення злочину, хоча і раніше судимий однак судимість погашена, на утриманні перебуває вагітна дружина та жоден ризик передбачений ст.177 КК України не доведений, а тому є всі підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя дійшов до висновку, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та вчинити інший злочин.

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що підозрюваний визнає вину в інкримінованому злочині, є студентом Київського вищого професійного училища деревообробки, має постійне місце проживання та на його утриманні перебуває вагітна дружина, що забезпечить його процесуальну поведінку, висновків суду не спростовують та не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ним кримінальних правопорушень, впливу на потерпілих та свідків та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта щодо визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави є безпідставними.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному вбивстві людини, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив розмір застави, з чим погоджується й колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22 год. 07 березня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: