Справа № 700/681/21
Провадження № 1-кп/700/129/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноград Звенигородського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо освітою, не працюючого, проживає з ОСОБА_4 як подружжя без реєстрації шлюбу, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2021 року о 21:00 годині ОСОБА_5 знаходився на території домоволодіння в АДРЕСА_1 , вчинив сварку із ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_5 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс три удари кулаком лівої руки по обличчю потерпілій, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця правої щічної ділянки, що згідно висновку експерта №05-11-01/103 від 31.08.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла скористалися своїм правом відмовитися давати свідчення відносно себе і ця відмова прийнята судом. Водночас обвинувачений та потерпіла заявили, що не оспорюють всі фактичні дані, які відображені в обвинуваченні та просять не досліджувати докази у справі, оскільки вони їх визнають.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Суд вважає таку кваліфікацію правильною.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно з ч.1 ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок, особу винного, який задовільно характеризуються за місцем проживання, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання, суд в діях обвинуваченого не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 не працює, відповідно сталого джерела доходів не має. З огляду на вказану обставину, суд вважає недоцільним призначати покарання у виді штрафу.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Судові витрати відсутні.
Речових доказів немає.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжні заходи не обиралися.
На підставі викладеного та керуючись ст.370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1