Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000341, внесеному до ЄРДР 10.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року клопотання слідчого СВ ВП №6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволено частково. Відмовлено у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 18 грудня 2021 року.

Покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у всіх випадках, крім участі разом з ними у слідчих діях.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, працевлаштований, а саме працює вахтовим методом, раніше не судимий, не має на меті впливати на потерпілого та свідків, тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що суд не врахував ті обставини, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, що доводить ризик переховування від органів досудового розслідування, суду, а також те, що кримінальне правопорушення вчинене у громадському місці в нічний час доби, із застосуванням травматичної зброї, чим створена реальна загроза для здоров`я присутніх поблизу осіб та, передбачений п.12 ч.1 ст.178 КПК України, ризик повторення протиправної поведінки у зв`язку з володінням травматичною зброєю.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 двічі не з`являвся на виклики слідчого. Тому, на думку прокурора, на даний час обраний запобіжний захід не достатній для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив прокурору щодо порушення процесуальних обов`язків і наголосив, що в зазначені прокурором дні він перебував на лікарняному, оскільки в нього була виявлена короновірусна інфекція Covid-19, що підтверджується відповідними довідками.

Слідчим суддею були враховані усі обставини, з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті, на які посилається сторона обвинувачення, а тому ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж особисте зобов`язання для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання є обґрунтованим та законним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3