Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3100/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000190 від 30.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2021 року близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території КНП «Овруцька міська лікарня», що по вул. Т. Шевченка, 106 в м. Овруч, побачив поруч з ОСОБА_5 , яка в цей час сиділа на одній із лавок, встановленої території лікарні, поліетиленовий пакет з гаманцем, який вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, намагаючись бути непоміченим потерпілою ОСОБА_5 , підійшов до останньої зі сторони спини, та таємно викрав з поверхні лавки гаманець з наявними у ньому грошовими коштами в сумі 1200 грн. та банківською пластиковою платіжною карткою Акціонерного товариства (AT) Комерційний банк (КБ) «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який (гаманець) знаходився в поліетиленовому пакеті, однак в цей час був помічений власницею ОСОБА_5 , яка почала кричати намагаючись перешкодити вчиненню кримінального правопорушення, але ОСОБА_4 усвідомлюючи це, не зупинився, при цьому незважаючи на зауваження і перешкоду, не припиняючи свої злочинні дії, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, в продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_4 оглянувши належний ОСОБА_5 гаманець, виявив у ньому та заволодів грошовими коштами в сумі 1200 грн. та банківською пластиковою платіжною карткою картка Акціонерно товариства (AT) Комерційний банк (КБ) «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1. 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та належить потерпілій ОСОБА_5 , з метою її подальшого використання у злочинних цілях, а саме з метою зняття викрадення грошових коштів з рахунку останньої, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно (грошові кошти) на суму 1200 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказав суму.

Цього ж дня, в період часу з 17 год. 35 хв. по 17 год. 40 хв., ОСОБА_4 перебуваючи на території Центрального стадіону в м. Овруч, повторно, з метою таємного викрадення належних ОСОБА_5 грошових коштів з відкритого на її ім`я рахунку в (КБ) «ПриватБанк», усвідомлюючи протиправність та караність свої злочинних дій, розуміючи, що банківська пластикова картка є офіційним документом, з метою власного збагачення, отримавши можливість розпоряджатися карткою на власний розсуд, використовуючи індивідуальні реквізити наявні на поверхні платіжної картки (КБ) «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , поза волею ОСОБА_5 за три спроби намагався здійснити банківські операції та перерахувати з рахунку ОСОБА_5 грошові кошти, однак вчинивши всі дії, які вважав за необхідні грошовими коштами не заволодів з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив, що обставини в обвинувальному акті викладені вірно, та показав, що гроші витратив на продукти харчування, розкаюється, більше такого не вчинить.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі. Просить суд ОСОБА_4 суворо не карати, так як завдана шкода відшкодована повністю, жодних претензій матеріального характеру вона не має. Покази надані нею під час досудового розслідування підтримує в повному обсязі, від цивільного позову відмовляється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (грабежі), у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), а його дії необхідно кваліфікувати відповідно за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, також дані про його особу. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, злочини, передбачені ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжкими. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проходження служби характеризувався позитивно, є учасником бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», відзначений почесним нагрудним знаком начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України «За заслуги у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації», не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи позитивну характеристику на обвинуваченого, його молодий вік, думку потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статей Кримінального Кодексу України, за якими він обвинувачується, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, але із застосуванням до покарання ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі; визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Речові докази: одяг - повернути власнику ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «Galaxy G7» - залишити власнику ОСОБА_5 ; СD-R диск із відеозаписом з камер спостереження КНП «Овруцька міська лікарня» та DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1