печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю:
слідчого: не з`явився,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000037 від 21.03.2019 року, -
В С Т А Н О В И В :

Прокурор першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на наступне майно:
1.Земельну ділянку площею 0.538 га, кадастровий номер :02:000:0175, розташована за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 15);
2.нежитлове приміщення загальною площею 97,6 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 29097464);
3.квартиру загальною площею 32,40 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 5741081);
4.об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 116 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 01);
5.об`єкт нерухомого майна мащиномісце (літ. А-15) цокольни поверх, загальною плошею 18.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 00);
6.об`єкт житлової нерухомості квартира, трьохкімнатна, загальною площею 126,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 61);
7.приміщення для зберігання велосипедів загальною площею 3,1 кв.м. на шостому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_7 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000);
8.об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 83 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_8 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000);
9.Автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2012 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 від 21.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.2 ст. 364-1 КК України, за фактом службового підроблення службовими особами Державної служби геології та надр України, зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи ПрАТ «Керампром» що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та незаконного видобування посадовими особами ПрАТ «Керампром» корисних копалин загальнодержавного значення.
В ході проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження були виявлені причетні особи, відтак 10.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 240 КК України.
04.01.2021 до Державного бюро розслідувань від Державної служби геології та надр України надійшла заява про залучення Держгеонадра до провадження № 0000037 як потерпілого та оскільки у кримінальному провадженні № 0000037 державі в особі Державної служби геології та надр України спричинено матеріальну шкоду, відповідно до вимог ст.ст. 55, 58 КПК України, Державна служба геології та надр України набула статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000037 та представником потерпілого, відповідно до ст. 58 КПК України, допущено ОСОБА_5 .
У подальшому 18.02.2021 до Державного бюро розслідувань Головою Держгеонадр подано позовну заяву про визнання цивільним позивачем та забезпечення відшкодування шкоди на суму 48690305,70 гривень.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , та проживає за адресою: АДРЕСА_6 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:
-Земельна ділянка площею 0.538 га, кадастровий номер :02:000:0175, розташована за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 15) 1/1 частка;
-нежитлове приміщення загальною площею 97,6 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 29097464);
-квартира загальною площею 32,40 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 5741081) 1/1 частка.
Відповідно до інформації Головного сервісного центру встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належить: автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2012 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 .
Одночасно встановлено, що Калінінським Відділом ЗАГСу м.Донецька, 03 жовтня 1981 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , 1957 р.н.
У відповідності до ч. 1 ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване наступне нерухоме майно:
1. об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 116 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 01), зареєстрована 19.12.2015 на підставі свідоцтва про право власності №50409309 від 21.12.2015;
2. об`єкт нерухомого майна мащиномісце (літ. А-15) цокольни поверх, загальною плошею 18.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 00), зареєстрований 19.07.2017, на підставі договору купівлі-продажу мащиномісця №475 від 19.06.2017;
3. об`єкт житлової нерухомості квартира, трьохкімнатна, загальною площею 126,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 61), зареєстрована 24.03.2017, на підставі договору купівлі-продажу квартири №607 від 24.03.2017.
Тим самим відповідно до ст.ст. 60-63 Сімейного кодексу України, зазначені об`єкти нерухомого майна квартира, загальною площею 116 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_4 , мащиномісце (літ. А-15) цокольний поверх, загальною плошею 18.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5 , квартира, трьохкімнатна, загальною площею 126,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної сумісної власності подружжя.
Окрім цього відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.04.2019 придбав нерухоме майно:
-приміщення для зберігання велосипедів загальною площею 3,1 кв.м. на шостому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_7 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000) 1 частка;
-об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 83 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_8 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000), зареєстрована 19.12.2015 на підставі договору купівлі-продажу №366 від 11.04.2019; 1 частка.
У подальшому 07.04.2021 зазначені квартира, загальною площею 83 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_8 та приміщення для зберігання велосипедів загальною площею 3,1 кв.м. на шостому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_10 , приміщення 1032 були безоплатно подаровані ОСОБА_4 за згодою дружини ОСОБА_7 дочці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у повному обсязі на підставі договорів дарування № 2676, № 2677 від 07.04.2021 посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .
Так, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), прокурор просить клопотання задовольнити.
В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.
Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності слідчого.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 від 21.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.2 ст. 364-1 КК України, за фактом службового підроблення службовими особами Державної служби геології та надр України, зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи ПрАТ «Керампром» що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та незаконного видобування посадовими особами ПрАТ «Керампром» корисних копалин загальнодержавного значення.
В ході проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження були виявлені причетні особи, відтак 10.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 240 КК України.
04.01.2021 до Державного бюро розслідувань від Державної служби геології та надр України надійшла заява про залучення Держгеонадра до провадження № 0000037 як потерпілого та оскільки у кримінальному провадженні № 0000037 державі в особі Державної служби геології та надр України спричинено матеріальну шкоду, відповідно до вимог ст.ст. 55, 58 КПК України, Державна служба геології та надр України набула статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000037 та представником потерпілого, відповідно до ст. 58 КПК України, допущено ОСОБА_5 .
У подальшому 18.02.2021 до Державного бюро розслідувань Головою Держгеонадр подано позовну заяву про визнання цивільним позивачем та забезпечення відшкодування шкоди на суму 48690305,70 гривень.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , та проживає за адресою: АДРЕСА_6 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:
-Земельна ділянка площею 0.538 га, кадастровий номер :02:000:0175, розташована за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 15) 1/1 частка;
-нежитлове приміщення загальною площею 97,6 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 29097464);
-квартира загальною площею 32,40 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 5741081) 1/1 частка.
Відповідно до інформації Головного сервісного центру встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належить: автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2012 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором.
Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За викладених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх та вагомих підстав для задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що є співмірним із метою яку прагне досягти орган досудового розслідування.
Одночасно встановлено, що Калінінським Відділом ЗАГСу м.Донецька, 03 жовтня 1981 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , 1957 р.н.
У відповідності до ч. 1 ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване наступне нерухоме майно:
1. об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 116 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 01), зареєстрована 19.12.2015 на підставі свідоцтва про право власності №50409309 від 21.12.2015;
2. об`єкт нерухомого майна мащиномісце (літ. А-15) цокольни поверх, загальною плошею 18.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 00), зареєстрований 19.07.2017, на підставі договору купівлі-продажу мащиномісця №475 від 19.06.2017;
3. об`єкт житлової нерухомості квартира, трьохкімнатна, загальною площею 126,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 61), зареєстрована 24.03.2017, на підставі договору купівлі-продажу квартири №607 від 24.03.2017.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Враховуючи вказані положення Закону, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , 1957 р.н. є членами сім`ї.
Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).
Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Крім того, частиною 6 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , якій на праві власності належить майно, якеє спільно набутим, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Що стосується накладення арешту на приміщення для зберігання велосипедів загальною площею 3,1 кв.м. на шостому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_7 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000) 1 частка; та об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 83 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_8 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000), які перебувають у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід зазначити наступне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане у копотанні майно слідчий суддя приймає до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та доводи сторонни обвинувчення щодо підстав накладення арешту на майно.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави в право власності громадян слідчий суддя вважає клопотання в цій частині є необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000037 від 21.03.2019 року задовольнити частково.
Накласти арешт на наступне майно:
-Земельну ділянку площею 0.538 га, кадастровий номер :02:000:0175, розташована за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 15);
-нежитлове приміщення загальною площею 97,6 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 29097464);
-квартиру загальною площею 32,40 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 5741081);
-об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 116 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 01);
-об`єкт нерухомого майна мащиномісце (літ. А-15) цокольни поверх, загальною плошею 18.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_5 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 00);
-об`єкт житлової нерухомості квартира, трьохкімнатна, загальною площею 126,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 61);
-Автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2012 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 .
Роз`яснити підозрюваному, його захиснику, іншому власнику або володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді у порядку, встановленому ст. 174 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000037 від 21.03.2019 року.
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1