Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/923/15-к
Провадження № 1-кп/490/106/2016
У Х В А Л А
06 жовтня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

її представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, одруженим, має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, що передбачений частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання:

1)про додатковий допит свідка ОСОБА_10 в режимі відеоконференції;

2)про надання доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участі обвинуваченого з метою уточнення та перевірки його показів під час судового розгляду.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти додаткового допиту свідка в режимі відеоконференції не заперечував.

Стосовно ж клопотання прокурора про надання доручення на проведення слідчого експерименту за його участю заявив, що брати участь у проведенні цього слідчого експерименту не бажає, бажає з`ясувати питання щодо обґрунтованості пред`явленого йому на підставі свідчень ОСОБА_10 обвинувачення, для чого у проведенні слідчого експерименту за його участі потреби немає.

Спираючись на позицію обвинуваченого, захисник вважав за необхідне додатково допитати свідка ОСОБА_10 , а також просив про допит під час судового розгляду кримінального провадження осіб, які брали участь у проведенні слідчого експерименту за участі цього свідка, як поняті, а саме - ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Проти задоволення клопотання прокурора про надання доручення на проведення слідчого експерименту захисник заперечував, спираючись на позицію його підзахисного.

Потерпіла та її представник під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення заявлених клопотань не заперечували.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження суд дійшов такого.

І. Щодо обставин розгляду справи.

1. Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що 30 вересня 2014 року на пішохідному переході, розташованому в районі будинку 120 по проспекту Центральному у місті Миколаєві, стався наїзд автомобіля "ГАЗ 2752" /реєстраційний номер НОМЕР_1 / під керуванням ОСОБА_4 на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , внаслідок якого ОСОБА_13 загинула, а ОСОБА_14 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Публічне обвинувачення стверджує, що таке сталось внаслідок порушення обвинуваченим правил дорожнього руху та за його (обвинуваченого) вини.

2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений своєї вини у вчиненні злочину не визнавав та пояснював, що 30 вересня 2014 року з допустимою швидкістю рухався на автомобілі "ГАЗ 2752" /реєстраційний номер НОМЕР_1 / /надалі - автомобіль/ по проспекту Центральному з боку вулиці 3 Слобідської у бік вулиці Садової.

Заздалегідь він побачив, що по розташованому в районі будинку 120 по проспекту Центральному у місті Миколаєві пішохідному переходу в обидві сторони проїжджу частину перетинають пішоходи, через що у другому ряді зупинився інший транспортний засіб.

Наближуючись до пішохідного переходу, він побачив, що пішохід, який рухався відносно напрямку його руху зліва на право звільнив його /обвинуваченого/ смугу руху, отже - небезпеки для його не створював. Що ж стосується пішохода, який рухався відносно напрямку його руху з права на ліво, то він вже звільнив другу смугу руху та перебував на третій, через що автомобіль, що стояв попереду, зрушив з місця. Тоді він /обвинувачений/ подав звуковий сигнал, та пішохід прискорив хід й перетнув проїжджу частину. Оскільки за таких умов небезпека для його не створювалась, він продовжив рух.

Але коли від його автомобіля до пішохідного переходу лишилось близько 5 метрів, раптом на дорогу "вибігла" ОСОБА_13 з малолітньою ОСОБА_14 , що почали рух зліва на право відносно напрямку його /обвинуваченого/ руху.

Він почав приймати ліворуч та вжив заходів екстреного гальмування, але уникнути наїзду не зміг через відсутність технічної можливості.

Спираючись про таке, обвинувачений вказував, що наїзд на потерпілу ОСОБА_13 із дитиною стався через те, що сама потерпіла порушила вимоги пункту 4.14 ПДР, а саме - вийшла на проїжджу частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, а також раптово вибігла на пішохідний перехід.

Захист під час судового розгляду кримінального провадження звернув увагу суду на те, що такі покази обвинуваченого є послідовними, він надав відомості про такий перебіг подій вперше через декілька годин після дорожньо-транспортної пригоди та ніколи їх не змінював; ці посилання захисту матеріалами справи не спростовуються.

На спростування показів обвинуваченого щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди публічне обвинувачення посилається про покази свідка ОСОБА_10 , який вказував, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою переходив по цьому пішохідному переходу проїжджу частину з права на ліво відносно руху транспортних засобів. При цьому він пройшов першу смугу руху транспортних засобів на дійшов до другої. За такого автомобіль, що рухався, зупинився перед пішохідним переходом, надаючи йому перевагу у русі.
Тим часом йому на зустріч пройшов ще один пішохід, який завершив перехід проїжджої частини проспекту Центрального.
В той час він /свідок/ побачив автомобіль, який рухався по третій смузі руху та не зменшував швидкість й не збирався зупинятись. Побачивши автомобіль, він зупинився на другій смузі руху з тим, щоб дочекатись, доки автомобіль або зупиниться, або проїде перехід. За такого інший автомобіль, що стояв перед пішохідним переходом, продовжив стояти.
Тим часом жінка із дитиною ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), що йшли йому на зустріч, почали переходити проїжджу частину. Вони пройшли декілька кроків, після чого автомобіль здійснив на них наїзд.
Інші надані органом досудового розслідування докази є вторинними (похідними) відносно доказів свідка ОСОБА_10 .

Матеріали судового розгляду кримінального провадження також свідчать, що захистом вжиті всебічні заходи, спрямовані на спростування показів цього свідка або бодай породження об`єктивних сумнівів у їх достовірності, а також - на доведення порушень прав обвинуваченого під час досудового розслідування.

3. Суд відзначає, що додатковим об`єктом злочину в цьому випадку є життя та здоров`я потерпілих.
Відповідно до статті 3 Конституції України життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особа померла в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.

Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного позбавлення життя було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб

Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити обставини смерті, причину смерті або відповідальних осіб створюють ризик недодержання такого стандарту.

/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

4. Наведені вище обставини судового розгляду кримінального провадження об`єктивно створюють передумови для сумнівів у здатності держави в цьому випадку встановити обставини смерті людини.

Таке дає підстави вирішити заявлені у справі клопотання таким чином.

ІІ. Клопотання прокурора про надання доручення про проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого.

5. Суд відзначає, що під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений посилався про те, що під час досудового розслідування його права були порушені ще й внаслідок того, що йому було відмовлено у проведенні слідчого експерименту за його участі.

Посилався він й про те, що висновок експерта щодо дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди був зроблений без належного отримання та належної перевірки його показів щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

До того ж, належне встановлення сприйнятої ним, як безпосереднім учасником подій, інформація про обставини дорожньо-транспортної пригоди, будучи отриманою та перевіреною у встановленому законом порядку, об`єктивно мала б сприяти всебічному встановленню обставин смерті потерпілих.

За такого заявлене прокурором клопотання в цьому випадку є спрямованим на всебічне встановлення обставин смерті людини, доведення здатності держави встановити таки обставини та, зрештою, на захист прав обвинуваченого від стверджуваних ним же порушень під час кримінального провадження.

Отже, це клопотання є вірним за своєю суттю та за своєю спрямованістю.

6. Разом із цим, обвинувачений під час судового розгляду однозначно та у спосіб, що не припускає можливості подвійного тлумачення, від своєї участі у запропонованому прокурором слідчому експерименті відмовився.

Таке:

-з одного боку - з огляду на приписи статті 18 КПК України про те, що жодна особа не може бути примушена давати показання проти себе - не дозволяє задовольнити клопотання прокурора, адже вказане прокурором доручення, з огляду на таку позицію, є таким, що вочевидь не може бути виконаним;

-з іншого ж - з огляду на приписи статті 22 КПК України - однозначно свідчить про зміст та сутність обраної захистом правової позиції, яка наразі може бути чітко визначеною та оціненою під час винесення вироку по суті справи.

За такого за наслідками розгляду цього клопотання суд вважає за необхідне ухвалити про відмову у його задоволенні та про надання оцінки позиції захисту по суті під час винесення вироку у справі.

ІІ. Клопотання прокурора про додатковий допит свідка ОСОБА_10 в режимі відео конференції.

7. Суд відзначає, що, як доведено вище, покази цього свідка є головним доказом у справі.

В той же час, з висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року стосовно обставин ДТП вбачається, що під час досудового розслідування цей свідок надавав покази й з приводу обставин, щодо яких він не допитувався судом, зокрема - із приводу часу, протягом якого він /свідок/ стояв на другій смузі руху з моменту зупинки до наїзду на потерпілих.

Відповідно до частини 13 статті 352 КПК України за таких обставин цей свідок має бути допитаним повторно.

8. При цьому враховуючи, що цей свідок наразі мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , та, відповідно до отриманих судом відомостей, наразі не може прибути у судове засідання.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 статті 336 КПК України за такого з метою забезпечення оперативності судового провадження суд вважає за необхідне здійснити допит цього свідка в режимі відеоконференції.

Отже, це клопотання прокурора підлягає задоволенню.

ІІІ. Клопотання захисту про допит інших свідків..

9. Суд відзначає, що це клопотання є вочевидь спрямованим на додаткову перевірку головного доказу у цьому кримінальному провадження - свідчень свідка ОСОБА_10 .

За такого підстави для відмови у його задоволенні є відсутніми.

Отже, це клопотання захисту підлягає задоволенню.

ІV. Вирішення питання щодо подальшого руху справи.

10. З огляду на те, що виклик вказаних свідків та організація проведення відео конференції у цьому судовому засіданні не є можливими, а інші дії, необхідні для розгляду цього кримінального провадження, є виконаними, у судовому засіданні слід оголосити перерву.

Керуючись ст. ст. 371 - 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.У задоволенні клопотання прокурора про надання доручення про проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого - відмовити; зміст та сутність позиції захисту оцінити під час ухвалення вироку по суті справи.

2.У судовому засіданні оголосити перерву до 27 жовтня 2016 року до 15 години 30 хвилин.

3.Клопотання прокурора про повторний допит свідка ОСОБА_10 та його допит в режимі відео конференції - задовольнити.

Допитати свідка ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , під час вказаного судового засідання, забезпечивши його участь у засіданні в режимі відео конференції.

Доручити Київо-Святошинському районному суду Київської області забезпечити проведення 27 жовтня 2016 року о 15-30 годині відеоконференції за участі свідка ОСОБА_10 ..

4.Допитати під час вказаного судового засідання свідків ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягаю.

СУДДЯ = ОСОБА_15 =

06.10.2016