Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/316/20

Номер провадження: 1-кп/511/18/22

17 січня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої та представника потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна кримінальне провадження №0000084 від 06.02.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Р.Молдова, уродженця с.Волонтіровка Штефан-Водського району Р.Молдова, освіта середня, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК Украни,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2020 року приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме: у торговому залі в приміщені АЗС 16-30 «Амік» за адресою: с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області на 70 км автодороги «Одеса-Кишинів», вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, і виразилося в тому, що ОСОБА_16 , діючи умисно, безпідставно, з хуліганських спонукань, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи відкритий характер умисних протиправних дій, розуміючи свою фізичну перевагу над представником підприємства ПП «Амік-Україна» АЗС 16-30 ОСОБА_6 , яка знаходилась на робочому місці, на відмову останньої продати йому пляшку алкогольного напою «Шейк», на придбання якого у обвинуваченого не вистачало коштів, почав виражатись нецензурною лайкою, з явною агресією та неповагою до оператора касира ОСОБА_6 й оточуючих словесно знущався над потерпілою, погрожував їй розправою, повідомляв, що це його АЗС та всі повинні виконувати його вказівки, виклав на прилавок купу дрібних грошей та складений ніж, демонструючи його наявність потерпілій, чим порушив спокій оточуючих громадян та нормальну роботу підприємства на протязі приблизно 40 хвилин. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_9 оператор-касир ОСОБА_6 зателефонувала директору АЗС 16-30 «Амік», повідомила їй про події, які відбувались в торговому залі, та з метою припинення протиправних дій ОСОБА_9 передала йому мобільний телефон, яким користувались працівники підприємства в службових цілях, для розмови з директором. Однак ОСОБА_16 , демонструючи свою зневагу до установлених правил і норм поведінки в суспільстві, продовжив висловлюватись нецензурною лайкою в приміщенні торгового залу АЗС, ображати людську гідність ОСОБА_6 та інших оточуючих. Далі ОСОБА_16 після розмови з директором підприємства кинув службовий мобільний телефон марки «Нокіа» на підлогу, від чого екран телефону тріснув, та продовжив ображати нецензурною лайкою ОСОБА_6 і на її зауваження припинити хуліганські дії та залишити приміщення АЗС не реагував. Натомість, почав розпивати алкогольній напій «Шейк» в скляній пляшці в приміщенні АЗС, демонструючи явну неповагу до працівника АЗС ОСОБА_6 та відвідувачів АЗС. Таким чином, своїми хуліганськими діями ОСОБА_16 заважав нормальному функціонуванню АЗС та її відвідувачам, а також пошкодив майно, яким користувались працівники ОСОБА_17 в службових цілях - телефон марки «Нокіа», вартість ремонту якого складає 200 грн. Умисні протиправні дії ОСОБА_9 тривали приблизно 40 хвилин та були припинені працівниками поліції Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Обвинувачений ОСОБА_16 винуватим себе не визнав і пояснив, що являється клієнтом АЗС «Амік» на протязі 3-х років. З того часу знає ОСОБА_6 як оператора АЗС. 05.02.2020 року біля 17.00 год. заправив автомобіль на АЗС «Амік» в с.Кучурган, поставив його на парковку, зайшов в приміщення АЗС, придбав 1 пляшку слабоалкогольного напою «Шейк», випив його там же за столиком, потім придбав другу пляшку, при цьому розмовляв по телефону по-молдавські із знайомим, на якого чекав щоб той відігнав його автомобіль. Це тривало приблизно 1 годину. ОСОБА_6 це не подобалось, вона робила йому зауваження з цього приводу, вимагала щоб він йшов розмовляти по телефону на вулицю, відмовилась продати йому третю пляшку Шейку. Між ними почався конфлікт. Він ходив по залу, чіпляв руками товар на полиці, ОСОБА_6 запідозрила, що він щось вкрав з полиці і змусила його вивернути кишені. Ніж він завжди возить с собою. Він був у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами в сторону ОСОБА_6 , але не погрожував їй. Конфлікт тривав приблизно 30 хвилин. Його провокувала сама ОСОБА_6 . Причину конфлікту пояснив незадоволенням роботою ОСОБА_6 як оператора АЗС, на якій він постійно заправляється. На його думку ОСОБА_6 не адекватна, завжди незадоволена, все робить повільно. Вранці о 4-5 годині він часто не міг заправити автомобіль, коли була її зміна, так як вона завжди спить. Заперечував, що навмисно розбив телефон, пояснив, що телефон випав у нього з рук випадково. Приміщення АЗС не залишав, оскілки чекав на тверезого водія та згодом вже і на працівників поліції, яких викликала ОСОБА_6 .
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, про винуватість останнього свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка показала, що працює на АЗС 16-30 ПП «Амік-Україна» на посаді оператора-касира. Обвинуваченого ОСОБА_9 вона знає тільки як клієнта АЗС. 05.02.2020 року вона була на зміні в приміщенні АЗС. Біля 17.00 годин ОСОБА_16 приїхав на АЗС для заправки свого автомобіля. Вона обслугувала обвинуваченого з приводу заправки його автомобіля, але ОСОБА_16 став вимагати дати йому спиртний напій. Вона назвала йому вартість напитку 28 грн., але у обвинуваченого не вистачило на нього грошей 15 грн. Він став вивертати на прилавок зміст своїх кишень, зокрема: дрібні гроші, розкладний ніж. Свої дії супроводжував погрозами та образами на її адресу. В процесі своїх дій обвинувачений розкладав свій ніж з загнутим лезом, який тримав на прилавку перед нею. Коли вона сказала ОСОБА_18 , що на напій в нього не вистачає грошей, він почав нервувати, дрібні гроші став кидати їй в обличчя та розкидавати по торгівельному залу, вимагаючи подати йому алкоголь. Вона знов відмовила йому, мотивуючи тим, що в нього не вистачає грошових коштів на придбання напитку. Тоді обвинувачений став виражатись нецензурною лайкою на її адресу та усіх присутніх на АЗС, у тому числі оператора ОСОБА_19 , який є літнім чоловіком, показував непристойний жест пальцем, виражався нецензурною лексикою на російській та молдавській мовах. Вона та оператор ОСОБА_20 намагались заспокоїти ОСОБА_9 , але той навпаки починав лаятись та психувати. ОСОБА_20 запропонував надати ОСОБА_18 суму грошей, яку йому не вистачало, але це йому також не сподобалось. Він розкидав ці дрібні гроші по торгівельному залу. Також ОСОБА_16 вимагав у клієнтів АЗС гроші на придбання ОСОБА_21 . Він взяв розкладного ножа, і то клав його на прилавок, то ховав у кишеню, потім розкрив його і, тримаючи у руках, демонстрував лезо, довжина якого складала приблизно 10 см. При цьому погрожував, що вона тут не жилець, що вони тут ніхто, що він усіх звільнить, що це його заправка. Під час таких дій обвинуваченого в приміщення АЗС заходили відвідувачі, яких вона обслуговувала, тоді ОСОБА_16 розвертався спиною та натягував кепку на голову та очі. У ОСОБА_9 були скляні очі, він перебував в неадекватному стані. Коли відвідувачі виходили, він продовжував погрози та вимагав продати йому в борг алкогольний напій. Коли ОСОБА_16 розгорнув свій ніж, вона зателефонувала начальнику АЗС ОСОБА_22 , пояснила ситуацію та отримала дозвіл на натискання кнопки тривоги для виклику працівників поліції. Вона натиснула кнопку тривоги та стала чекати приїзду поліції, а ОСОБА_22 попросила надати телефон ОСОБА_18 для розмови. Він поговорив з керівництвом, рознервувався, кинув на підлогу мобільний телефон та розбив його. Телефон належав їй, вона використовувала його для роботи. В підсумку алкоголь все ж таки вона продала ОСОБА_18 , назбиравши в торгівельному залі всі розкидані ним гроші. Але той зробив два ковтка та розлив «Шейк» по торгівельному залу. Коли приїхали працівники поліції, ніж він сховав у кишеню. ОСОБА_16 зайшов в приміщення АЗС біля 17.00 год., десь о 17.20 вона натиснула тривожну кнопку, біля 17.35 приїхала поліція і поїхала близько 22.00 год. ОСОБА_16 припинив свої хуліганські дії тільки по приїзду працівників поліції. Під час протиправних дій ОСОБА_9 робота АЗС була порушена. Вона не могла в звичайному режимі відпускати клієнтам пальне, а оператор ОСОБА_20 не міг своєчасно заправляти автомобілі, оскільки боявся залишати її наодинці з ОСОБА_23 в торгівельному залі.
Цивільний позов підтримала повністю з мотивів, викладених у ньому та просила задовольнити.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_20 , який показав, що працює помічником оператора АЗС-1630 в с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області. 05 лютого 2020 року після обіду приїхав ОСОБА_16 на білому мікроавтобусі. Він поставив пістолет в бензобак його автомобіля, а ОСОБА_16 пішов в приміщення АЗС, розрахувався у ОСОБА_6 за пальне, вийшов на вулицю, у нього не вистачило грошей на напиток, потім ОСОБА_16 повернувся в приміщення АЗС, а він продовжив на вулиці заправляти автомобілі. Коли почався конфлікт, він не бачив. Але знає, що у ОСОБА_9 не вистачило грошей на придбання напитку і що ОСОБА_6 після телефонної розмови з начальницею ОСОБА_22 викликала поліцію. ОСОБА_9 забрали в поліцію, а його жінка забрала автомобіль. Як ОСОБА_16 розбив телефон, він також не бачив, але бачив розбитий телефон. ОСОБА_16 просив у нього гроші, але то були дрібниці. При ньому ОСОБА_16 не виражався нецензурною лайкою, до оператора ОСОБА_6 не чіплявся. ОСОБА_16 пробув в приміщенні АЗС доволячі довго.
Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_20 про те, що при ньому ОСОБА_16 не лаявся нецензурною лайкою та не ображав ОСОБА_6 , а також що він не бачив, як ОСОБА_16 розбивав телефон, оскільки такі його показання суперечать показанням потерпілої ОСОБА_6 та відеозапису з камер спостереження з приміщення АЗС, на якому чітко видно, що такі дії обвинувачений вчиняв у присутності свідка ОСОБА_20 в приміщенні АЗС і оператор ОСОБА_6 просила свідка не залишати приміщення АЗС та не виходити, оскільки боялась
ОСОБА_24 судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_22 , яка показала, що на час вказаних подій працювала керівником АЗС-1630 в с.Кучурган. 05.02.2020 року, коли туди прибув ОСОБА_16 , її робочий час вже закінчився і за керівника залишилась оператор ОСОБА_6 . АЗС працює цілодобово. Через 40 хвилин після того, як вона пішла з роботи, їй зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що в приміщення АЗС прийшов неспокійний клієнт і вимагає дати йому в борг алкогольний напій. Тоді вона попросила дати клієнту мобільний телефон для розмови. Він представився ОСОБА_25 і попросив покликати к телефону керівника АЗС. Вона сказала, що вона і є керівник. Він знов став вимагати покликати начальника щоб поскаржитись. По голосу вона відчула, що ОСОБА_16 був збуджений, нервовий, її зовсім не чув, мова була затяжна, не чітка, зворотної комунікації майже не було. Але потім все ж таки почав скаржитись на роботу ОСОБА_17 , що він кожен день приїжджає на заправку о 05.00 год. ранку і довго чекає на оператора. Потім знов став вимагати покликати до телефона начальника, потім віддав телефон ОСОБА_6 , яка сказала, що ОСОБА_16 продовжує вимагати продати йому напій в борг, чіпає товар на прилавку, дістав ніж. Тоді вона попросила ОСОБА_6 надати ОСОБА_18 телефон, щоб вона його заговорила, щоб він не зіпсував товар та майно АЗС. ОСОБА_16 виражався на адресу ОСОБА_6 та на її адресу нецензурними словами. Тоді вона сказала ОСОБА_6 викликати поліцію, а вона буде з ОСОБА_23 розмовляти по телефону в цей час. Але зв`язок обірвався. Вона поспілкувалась з ОСОБА_23 приблизно 10 хвилин, вмовляла його поїхати додому. Потім вона з`ясувала, що ОСОБА_16 розбив телефон та сама поїхала на АЗС. Коли вона приїхала на роботу, там вже були працівники поліції, вони одягли на ОСОБА_9 , який лежав на підлозі, кайданки. Вони зі слідчим подивились відеозапис з камер відеоспостереження, слідчий склала протокол. Мобільний телефон на АЗС дійсно був службовий, з номером. Сам розбитий телефон вона в руках не тримала, але на відеозапису його бачила. Кому конкретно належить цей телефон, свідку не відомо. Коли вона прийшла працювати на АЗС керівником, він там вже був, це старий кнопковий мобільний телефон Нокіа. Ним користувались усі працівники як службовим. Чи знаходився він на балансі АЗС їй не відомо. У ОСОБА_6 був іншій мобільний телефон, особистий, з іншим номером. В приміщенні ОСОБА_17 відчувався запах алкоголю та була розлита пляшка з розовим слабоалкогольним напоєм. Вона приїхала на АЗС біля 18.00 год, а поїхала близько 21.00 год. Робота АЗС була зупинена на той час, поки працівники поліції спілкувались з оператором АЗС ОСОБА_6 , клієнти не відпускались. Крім того, поки ОСОБА_16 сперечався з ОСОБА_6 з приводу продажу йому напитку в борг, інші клієнти вимушені були чекати оператора.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_26 , який розповів, що є працівником Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. 05.02.2020 року він приїхав на виклик на АЗС в с.Кучурган, де знаходився ОСОБА_16 , який був в нетверезому стані, виражався нецензурною лайкою, на зауваження працівників поліції не реагував, оператор АЗС ОСОБА_6 плакала, сказала, що в нього ніж. Помічник оператора ОСОБА_20 був на вулиці, сказав, що боїться зайти в приміщення АЗС, так як ОСОБА_16 має ніж. Вони вилучили у ОСОБА_9 із кишені куртки розкладний ніж. Він розбив телефон. Вони викликали СОГ. ОСОБА_16 навіть при працівниках поліції вимагав дати йому випивку, ОСОБА_6 не давала. Вони склали на ОСОБА_27 протокол за ст.130 КУпАП, викликали його дружину забрати автомобіль, надягли на ОСОБА_9 кайданки, так як він був в неадекватному стані. Коли приїхала СОГ роботу заправки зупинили. Вони пробули на АЗС біля 2 годин.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_28 , який показав, що працює ДОП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. 05.02.2020 року він приїхав на виклик на АЗС в с.Кучурган разом з ОСОБА_26 ОСОБА_16 в приміщенні АЗС с.Кучурган ображав оператора АЗС ОСОБА_6 нецензурною лайкою, був в стані алкогольного сп`яніння, але доказував, що нічого не робив, на зауваження не реагував, вів себе непорядно, погрожував йому та ОСОБА_26 що їх позвільняє. Вони вимушені були застосувати кайданки. При ньому був ніж, невеликого розміру. Він доставив ОСОБА_9 до Роздільняньскої ЦРЛ на освідування, підтвердився стан алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
-Витяг з ЄРДР № 0000084 від 06.02.2020 року за ст.296 ч.1 КК України за заявою ОСОБА_6 від 05.02.2020 року про те, що 05.02.2020 о 17.20 год. ОСОБА_15 на АЗС в с.Кучурган вчинив хуліганські дії, погрожував ножом, виражався нецензурною лайкою, чим грубо порушував громадський порядок (Т.1 а.к.п.149,152);
-протокол огляду місця події від 05.02.2020 з доданою фототаблицею до огляду місця події: автозаправка «Амік» в с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області на 70 км траси Одеса Кишинів, під час проведення якого з місця події вилучено складний металевий ніж з пластиковою ручкою, мобільний телефон марки «Нокіа» (Т.1 а.к.п.156-159);
-протокол огляду від 06.02.2020 з фототаблицею розкладного ножа з рукояткою зеленого кольору та кільцем на краю, довжиною рукоятки 11 см, довжиною леза 9,5 см, лезо заокруглене (Т.1 а.к.п. 161);
-протокол огляду від 06.02.2020 з фототаблицею мобільного телефону марки «Нокіа» темно-сірого кольору кнопковий, на екрані у верхній частині мається тріщина довжиною 2,5 см (Т.1 а.к.п. 163-165);
-протокол огляду від 11.02.2020 приміщення АЗС «Амік» 16-30, під час якого вилучено відеозапис з камер відеоспостереження за період часу з 17.00 до 18.40 за 05.02.2020 року (Т.1 а.к.п. 171-173);
-протокол огляду від 11.02.2020 цифрового флеш-носія «sp 4 gb», який добровільно видала директор АЗС ОСОБА_22 з відеозаписом подій за 05.02.2020 року з розкадровкою (Т.1 а.к.п. 175-182);
-довідка від 14.02.2020 про вартість ремонту мобільного телефону Нокіа по заміні екрану станом на 06.02.2020 складає 200 грн. (Т.1 а.к.п.183);
-посвідчення водія та документи на автомобіль вантажний фургон Мерседес-Бенц білого кольору, належні ОСОБА_18 (Т.1 а.к.п.186-189);
-довідка Роздільнянської ЦРЛ від 05.02.2020 року про перебування ОСОБА_13 в стані алкогольного сп`яніння (Т.1 а.к.п. 194);
-постанова Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №511/229/20, відповідно до якої за апеляційною скаргою ОСОБА_9 скасовано постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.05.2020 року про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_16 в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час 17.20 год. 05.02.2020 року не керував транспортним засобом, а перебував в приміщенні АЗС, де у нього виник конфлікт з оператором ОСОБА_6 (Т.2 а.к.п. 38-40);
-відповідь на адвокатський запит начальника департаменту оперативного управління АЗС Амік від 18.09.2020, з якої вбачається, що 05.02.2020 року на АЗС №16-30 в приміщенні торгівельного залу з 17.10 до 19.00 год. знаходився клієнт з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який вимагав у оператора ОСОБА_6 продати йому спиртні напої без оплати у зв`язку із недостатністю грошових коштів. Зазначені напої реалізовані не були. У зв`язку з відмовою безоплатної реалізації алкогольних напоїв клієнт почав погрожувати оператору із демонстрацією предмету, зовні схожого на ніж. Оператор викликала поліцію. Скарги від споживачів чи відвідувачів з цього приводу не надходили, порушення режиму роботи не було, обслуговування клієнтів зупинене не було. (Т.2 а.к.п. 41).
Вказаний письмовий документ, наданий стороною захисту, жодним чином не спростовує висновків суду про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Хоч робота підприємства у вказаний час зупинена не була, клієнти не скаржились та обслуговувались, але нормальна робота підприємства була порушена, оператор-касир ОСОБА_6 замість швидкого обслуговування клієнтів вимушена була відволікатись на дії обвинуваченого, клієнти вимушені були чекати та слухати нецензурну лексику, якою супроводжувалась образлива поведінка ОСОБА_9 щодо оточуючих громадян. Помічник оператора ОСОБА_20 замість заправки автомобілів на території АЗС, перебував в торгівельному залі на прохання оператора ОСОБА_6 після того, як ОСОБА_16 продемонстрував їй наявність у нього ножа, який дістав з кишені куртки. А після приїзду СОГ у зв`язку з неправомірною поведінкою обвинуваченого робота АЗС була взагалі припинена для проведення слідчих дій та складання процесуальних документів. Вказані обставини були підтверджені в суді працівниками поліції, потерпілою оператором АЗС ОСОБА_6 , директором АЗС ОСОБА_22 та відеозаписом з камер спостереження АЗС;
-відповідь на адвокатський запит начальника департаменту оперативного управління АЗС Амік від 11.03.2020, з якої вбачається, що на балансі АЗС в с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області, автодорога Одеса-Кишинів, 70-й км, телефон Нокіа 1280 не перебував та не перебуває, підприємство не володіє інформацією про власника вказаного телефону, підприємство ОСОБА_29 немає вимог майнового характеру до обвинуваченого (Т.2 а.к.п 42).
Але, відсутність, на думку суду, пошкодженого в наслідок вчинення обвинуваченим хуліганських дій майна на балансі потерпілої юридичної особи не свідчить про відсутність об`єктивної сторони ч.1 ст.296 КК України в дія обвинуваченого. Хоч майно юридично і не перебуває на балансі підприємства, з показань потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_22 вбачається, що вказаним телефоном як службовим тривалий час користувались працівники підприємства і обвинувачений ОСОБА_16 в момент навмисного пошкодження сприймав його як належний потерпілій юридичній особі АЗС «Амік» або потерпілому працівнику підприємства ОСОБА_6 .
Також судом досліджені характеризуючи данні обвинуваченого ОСОБА_27 .
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої, свідків, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, зокрема наявним відеозаписом з місця події.
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч.1. ст. 296 КК України - хуліганство тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, конфлікт між обвинуваченим та потерпілою виник саме з приводу відмови потерпілої ОСОБА_6 продати в борг обвинуваченому пляшку слабоалкогольного напою «Шейк», що не може вважатися конфліктом на ґрунті особистих неприязних стосунків.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 , надані в судовому засіданні про те, що він не мав на меті виражати явну неповагу до суспільства, а конфлікт між ним та ОСОБА_6 виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ними як працівником АЗС та її клієнтом, невдоволеним роботою працівника, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний обвинуваченим спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Жодним доказом не підтверджено в судовому засіданні, що до цього конфлікту між ОСОБА_23 та ОСОБА_6 взагалі існували будь-які відносини, в тому числі і неприязні.
Потерпіла ОСОБА_6 та свідки дали послідовні свідчення про обставини вчинення ОСОБА_23 хуліганських дій на території АЗС. Потерпіла зазначила, що вона не мала з ОСОБА_23 до цього жодних стосунків або конфліктів, а знала його тільки як клієнта АЗС на якому працювала оператором. У суду не має підстав сумніватися в правдивості вказаних свідчень. Жодних скарг на гарячу лінію підприємства з приводу незадовільної роботи ОСОБА_6 від ОСОБА_9 не надходило. Крім того, з відеозапису з камер спостереження, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що обвинувачений взагалі не знав як зовуть потерпілу ОСОБА_30 і питав в неї її ім`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є наявність на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України, є проступком; дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, характеризується по місцю проживання позитивно, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей; його відношення до скоєного повне невизнання вини та відсутність розкаяння у вчиненому; наявність обставини, що обтяжує покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді штрафу у розмірі, передбаченому ст.296 ч.1 КК України.
Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченим, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме їх особі.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується положеннями ст..5 КК України. Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до частини четвертої зазначеної статті закону, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Так, ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення 05 лютого 2020 року, на момент вчинення кримінального правопорушення санкція ч.1 ст. 296 КК України була викладена в редакції Закону № 767- VIІ від 23.02.2014 та передбачала покарання у виді штрафу в розмірі від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, редакція санкції ч.1 ст.296 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, яка чинна на цей час, передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від 1000 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, до обвинуваченого має бути застосована санкція ч.1 ст.296 КК України в редакції Закону № 767- VIІ від 23.02.2014

Цивільний позов ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України слід залишити без розгляду у зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження. (Т.2 а.к.п. 127).
Запобіжний захід ОСОБА_18 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. (Т.1 а.к.п.160, 174, Т.2 а.к.п.24), арешт, накладений на майно в силу ч.4 ст.174 КПК України - скасувати. (Т.1 а.к.п.167, 185).
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_31 не обирати.
Процесуальні витрати відсутні.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 13.02.2020 року на тимчасово вилучене майно - цифровий флеш-носій «sp 4 gb», який добровільно видала директор АЗС ОСОБА_22 з відеозаписом подій за 05.02.2020 року скасувати.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 07.02.2020 року на тимчасово вилучене майно - складний ніж зеленого кольору та кнопковий мобільний телефон марки Нокіа скасувати.
Речові докази: складний ніж зеленого кольору та кнопковий мобільний телефон марки Нокіа, які зберігаються в камері схову речових доказів Роздільнянського РВП - знищити після вступу рішення в законну силу, цифровий флеш носій з відеозаписом з камер відеоспостереження з серверу торгового залу АЗС «Амік» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1