Провадження по справі № 1-кп/522/48/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000198 від 29.01.2020 року стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мартвілі, Республіки Грузія, грузина за національністю, громадянина Республіки Грузія, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не зареєстрованого на території України, який до затримання фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000198 від 29.01.2020 року стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування раніше зазначених ризиків, проти задоволення якого сторона захисту заперечувала.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , просив застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, орендував житло в місті Одесі, а тому зможе виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, вказав, що кримінальне провадження розглядається в суді майже рік, ризики необґрунтовані та вина обвинуваченого не доведена, враховуючи, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, стан його здоров`я погіршився, йому необхідно змінити запобіжний захід на більш м`який, за місцем орендованого ним житла в м. Одесі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , просив застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений має трьох неповнолітніх дітей, орендував житло в місті Одесі, у його підзахисного погіршився стан здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, для працевлаштування, щоб мати змогу утримувати трьох неповнолітніх дітей та похилих батьків.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому ухвалами суду від 26.11.2020 року, 12.01.2021 року, 04.03.2021 року, 27.04.2021 року, 25.05.2021 року та 22.07.2021 року було продовжено.
Враховуючи, що судом розпочате дослідження матеріалів провадження, однак яке ще не закінчилось, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину.
При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 23 та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування раніше заявлених ризиків, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обраний.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином Республіки Грузія, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не зареєстрований на території України, до затримання мешкав в місті Києві, раніше не судимий, що свідчить про відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків.
Стороною захисту зазначено, що обвинувачений уклав договір оренди житла в місті Одесі, тому просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Крім того, вказали, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, стан його здоров`я погіршився, однак доказів на підтвердження погіршення самопочуття обвинуваченого не надали.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому колегія суддів доходить висновку, що на даний час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, будучи громадянином іншої держави, за відсутності достатньо міцних соціальних зв`язків, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги наявність тяжких наслідків, у вигляді спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень та матеріального збитку в особливо великих розмірах, що може свідчити про продовження існування ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, з метою викривлення показів, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обґрунтованим є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та станом на теперішній час стороною захисту не надано даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.
Таким чином, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності ризиків вказаних прокурором, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає можливим продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які наразі є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, в якому він обвинувачується, та продовження існування ризиків, які на даний час не зменшилися, що у сукупності дає суду достатні підстави вважати, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Будь-яких нових доказів на підтвердження доводів сторони захисту щодо застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, окрім тих, які були враховані судом раніше, колегії суддів представлено не було, в тому числі й щодо стану здоров`я обвинуваченого, який би унеможливлював утримання особи в умовах слідчого ізолятора.
Таким чином, враховуючи вищенаведене колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 15.09.2021 року, який діє до 13.11.2021 року включно.
Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити ДУ «ОСІ».
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, з моменту вручення її копії.

Судді Приморського районного суду м. Одеси
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3