УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000164 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 вересня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

-якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, до 07.11.2021р. включно.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції
з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього. Обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, до 07 листопада 2021 року включно. Визначено обвинуваченому розмір застави 10 (десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 23790 (двадцяти трьох тисяч семиста дев`яноста) грн., для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

В разі внесення застави обвинуваченим або іншими особами, покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк до 07 листопада 2021 року включно, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти прокурора/суд про зміну місця проживання (перебування), роботи. Попереджено ОСОБА_5 про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть на нього покладені.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що прокурором не було доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, а тому вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що має постійне місце проживання, родину, на утриманні двох неповнолітніх дітей, доньку 2012 року народження та сина 2004 року народження, на яких виплачує аліменти та ще має на утриманні двох не рідних дітей від цивільної дружини, яка є інвалідом 2 групи та отримує пенсійне забезпечення по інвалідності. Вказує, що його матір хворіє на цукровий діабет, а батько на онкологія, обидва пенсіонери, з ними підтримує тісні стосунки, що свідчить про соціально міцні зв`язки. Зауважує, що в матеріалах справи є характеристика на нього, в якій не зазначено жодного компрометуючого матеріалу.

Вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а з огляду на міцні соціальні стосунки з родиною, наявність постійного місця проживання, відсутність ризиків вказаних в клопотанні прокурора, цілком можливо застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000164 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У зв`язку зі сплином строку дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор подав письмове клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09. 2021 року клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, до 07 листопада 2021 року включно. Визначено обвинуваченому розмір застави 10 (десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 23790 (двадцяти трьох тисяч семиста дев`яноста) грн., у разі внесення якої покладено на обвинуваченого, на строк до 07 листопада 2021 року включно, певні наступні обов`язки.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, та запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000164 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У зв`язку зі сплином строку дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор подав письмове клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років. Судове провадження на даний час триває.

Крім того, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинив ряд аналогічних злочинів за досить короткий проміжок часу після відбуття покарання, що свідчить про те, що належних висновків ним не було зроблено. До того ж, відносно обвинуваченого 12.03.2021 року до Первомайського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України.

Вищенаведені підстави підтверджують наявність ризиків, передбачених, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Твердження обвинуваченого про те, що він має постійне місце проживання, родину та дітей на утриманні, самі по собі не виключають наявність вищевказаних ризиків та не нівелюють їх.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не є доцільним, оскільки, наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того ОСОБА_5 вчинив злочин, маючи постійне місце проживання та соціальні зв`язки, на думку апеляційного суду, вказане свідчить про те, що наявність соціальних зв`язків, не може слугувати стримуючим фактором, та вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 вересня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на строк 60 днів, до 07.11.2021р. включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: