Провадження № 1-кс/201/3517/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, подане під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000551 від 13.07.2021 року, клопотання слідчого Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, з вищою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого, за погодженням із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України у кримінальному провадженні № 0000551 від 13.07.2021 року. В обґрунтування вищевказаного клопотання зазначено, що інспектором взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , разом з інспектором взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_8 та поліцейським взводу №1 роти тактико-оперативного реагування УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_9 , в складі екіпажу «Легіон Т12», 13.07.2021 року близько 01:10 години під час відпрацювання території Соборного району м. Дніпра, в районі будинку № 14 по пр. Дмитра Яворницького за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Після чого у поліцейських виникла підозра в тому, що водій ОСОБА_5 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили наступі ознаки: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота водія. У зв`язку з цим, на підставі ст. 130 КУпАП, поліцейськими було запропоновано водію транспортного засобу ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. З метою ухилення від адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_10 13.07.2021 близько 01:10 години виник умисел на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі. Далі ОСОБА_5 знаходячись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, достеменно знаючи, що інспектор ОСОБА_7 є працівником поліції, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою ухилення від адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово висловив пропозицію надання неправомірної вигоди поліцейським у розмірі спочатку 200 грн., потім 100 доларів США за бездіяльність, яка б полягала в не складанні відповідного протоколу за ст. 130 КУпАП, на що декілька разів отримав відмову та попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, скориставшись тим, що інспектор поліції ОСОБА_7 відволікся, ОСОБА_5 поклав до чоловічої сумки, що була на плечі поліцейського банкноту номіналом 5 доларів США, тим самим надав неправомірну вигоду службовій особі. Про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди поліцейський ОСОБА_7 відразу повідомив інспектора поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В свою чергу ОСОБА_8 повідомив про вказаний факт оперативного чергового УПП в Дніпропетровській області ДПП, а також викликав слідчо-оперативну групу ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

На думку сторони обвинувачення, про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється така особа, свідчить ряд обставин, що повинні враховуватись при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного, зокрема тяжкість вчиненого ним злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до чотирьох років, а також відсутність офіційного місця роботи та стійких соціальних зв`язків в останнього. З огляду на вказане, слідчий вважав, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, є неможливим.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину та є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а отже більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник та підозрюваний під час судового розгляду заперечували щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_5 неофіційно працює та зазвичай виконує роботу саме у денний час, крім того на його утриманні є малолітня дитина, яка потребує його догляду, оскільки є його родиною.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні від 28.10.2004 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» наголошував, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. У рішенні від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, при цьому при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. У рішенні від 30.08.1998 року по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» зроблено висновок про те, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. ст. 369 КК України, а саме у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваної, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: рапортів поліцейських; протоколу огляду місця події від 13.07.2021 р.; постановою про визнання речовим доказом предмета ззовні схожого на купюру номіналом 5 доларів США № MK727993220; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 20.07.2021 р.; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 20.07.2021 р.; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 20.07.2021 р.; запиту слідчого про надання інформації та документів від УПП в Дніпропетровській області ДПП; наказів ДПП НП України про призначення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до УПП в Дніпропетровській області; протоколу огляду відеозаписів з портативних відеореєстраторів патрульних поліції, що були надані УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з матеріалів клопотання встановлено, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії нетяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Водночас доводи сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням сторони обвинувачення, яке не ґрунтується на репутації підозрюваного, який до цього не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимостей.

Отже, наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є актуальними, проте не вирішальними при обранні запобіжного заходу, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 злочину, його вік, майновий та сімейний стан, відсутність даних про негативну репутацію підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався та не має судимостей, відсутність відомостей про тяжкий стан здоров`я останнього, відсутність у нього офіційного місця роботи, водночас наявність у підозрюваного постійного місця проживання та наявність на його утриманні малолітньої дитини, з огляду на що заборона підозрюваному залишати житло цілодобового може спричиняти значні незручності та суттєво порушувати нормальний уклад не лише його життя, а також життя його родини.

Частиною 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя повинен відмовити у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Тобто слідчому, прокурору необхідно під час звернення до слідчого судді обґрунтувати потребу у застосуванні певного запобіжного заходу, при цьому правовою доктриною сформовано, що таку потребу слід вважати як виняткову тоді, коли на підставі наявних у конкретному кримінальному провадженні даних можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому ч. 5 ст. 194 кримінального процесуального кодексу передбачено, що у випадку, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження і особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризику, який обґрунтований та встановлений в судовому засіданні, достатнім є застосування до підозрюваного ОСОБА_5 домашнього арешту, що полягає у забороні залишати йому житло у період доби з 22:00 до 06:00 години строком на два місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе виступити достатніми стримуючими факторами для існуючого ризику та не перешкодить останньому забезпечити свою нормальну життєдіяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184-187, 193-194, 196, 205, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 29 січня 2022 року, заборонивши йому у період доби з 22:00 до 06:00 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , строком до 29 січня 2022 року, обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою у визначені дату, час і місце до суду, слідчого або прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Дніпро), в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій, а також окрім близьких родичів та членів сім`ї;

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом є 29 січня 2022 року.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 13 годині 00 хвилин 02 грудня 2021 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1