Справа № 750/9923/21
Провадження № 1-кп/750/340/21
У Х В А Л А

22 вересня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000466 від 30.08.2021 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рожнівка, Ічнянського району, Чернігівської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої економістом Національного університету «Чернігівський колегіум ім. Т.Г. Шевченка», заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , несудимої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої за ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 200 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000466 від 30.08.2021 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 200 КК України.

31.08.2021 між прокурором та підозрюваною укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість, а також погодилась із узгодженою мірою покарання: за ч. 3 ст. 362 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 32300 (тридцять дві тисячі триста) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 200 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 3 роки.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки покарання в угоді визначено з порушенням ст. 69 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник не заперечували проти затвердження угоди.

Вислухавши прокурора, обвинувачену та її захисника, дослідивши обвинувальний акт та долучену до нього угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у її затвердженні з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

За змістом п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам закону та наявність підстав для її затвердження, суд враховує положення ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Тобто, при узгодженні виду та міри покарання сторони угоди повинні керуватися положеннями ч. 1 ст. 65 КК України.

Проаналізувавши зміст угоди, суд дійшов висновку, що умови угоди щодо призначення покарання суперечать вимогам ч. 1 ст. 65 КК України. Так, узгоджене сторонами угоди покарання не відповідає вимогам ст. 69 КК України, згідно якої за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Санкцією ч. 2 ст. 200 КК України передбачене покарання у виді штрафу від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Не дивлячись на положення ст. 69 КК України, сторонами угоди узгоджено покарання за ч. 2 ст. 200 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто розмір покарання у виді штрафу більше ніж на половину нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 200 КК України. Тим самим сторонами угоди порушено п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України.

Крім того, в обвинувальному акті вказані обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину через службову залежність. В угоді про визнання винуватості враховані інші обставини відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів та викриття інших осіб, з якими вчиняла кримінальні правопорушення. Тобто сторони угоди врахували як обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини та викриття інших осіб, з якими вчиняла кримінальні правопорушення, які не встановлені в ході досудового розслідування згідно обвинувального акту (оскільки не зазначені в ньому); натомість, сторони угоди не врахували як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочину через службову залежність, яка встановлена в ході досудового розслідування (зазначено в обвинувальному акті). Тим самим сторонами угоди порушено п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України у випадку відмови у затвердженні угоди судове провадження продовжується в загальному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості суперечить вимогам КПК України та закону, а тому зазначена угода відповідно до вимог ст. 474 КПК України не може бути затверджена судом, а судове провадження слід продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 314, 370-372, 472, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 31.08.2021 між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000466 від 30.08.2021 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 200 КК України, та продовжити судове провадження в загальному порядку.
Ухвала суду є остаточною і не може бути оскаржена.

Суддя ОСОБА_1