Справа №523/3366/20
Провадження №1-кп/523/500/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 року

Суворовський районного суду м.Одеси у складі:головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в межах судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000106, внесеного до ЄРДР 10.01.2020 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 187 ч. 3 КК України, ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 187 ч. 3, 263 ч. 1 КК України.
Прокурор в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, офіційно непрацевлаштований та постійного джерела доходу не має, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення).

Заслухавши прокурора на підтримку внесеного клопотання, з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_4 , яка просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та змінити запобіжний захід її підзахисному, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свого захисника, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ст.177 наведеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, яке передбачає можливість призначення покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 , зі слів, - має на утриманні 2-х малолітніх дітей 2017 і 2019 років народження, забезпечений місцем реєстрації та проживання в Одеській області, але останній офіційно непрацевлаштований і неодружений, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, є раніше судимою особою та в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебуває інше кримінальне провадження за ч.3 ст.186 КК України, а інкриміноване йому діяння мало місце в період іспитового строку за попереднім вироком Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року, що у випадку доведеності його провини в конкретному випадку тягне призначення покарання з урахуванням положень ст.71 КК України, яке належить відбувати реально.
Наведені обставини, незважаючи на досить тривалий термін перебування підсудного ОСОБА_5 під вартою, у своєї сукупності обумовлюють недостатню міцність соціальних зв`язків підсудного в місці його реєстрації та проживання, що у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини останнього у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, частково підтверджують актуальність встановлених в суді й передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудного від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 та позицію її підзахисного ОСОБА_5 щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, більш м`який запобіжний захід є неспівмірним з характером та обставинами інкримінованого вказаному підсудному кримінального правопорушення, суспільною небезпечністю і особливою тяжкістю висунутого йому обвинувачення та його наслідками, а доводи захисника не містять переконливих підстав застосування будь-якого запобіжного заходу до підсудного, що обумовить гарантії його явки до суду та належну процесуальну поведінку.

Отже, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами підсудного ОСОБА_5 на особисту свободу, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, внаслідок чого клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Наряду з викладеним та виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи на характер і обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне не застосовувати інститут застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки інкриміноване діяння характеризувалось застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст.31, 177-178, 183, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задовольнити.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 18.04.2022 року включно.

Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також надати іншим заінтересованим особам.

На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, а в інший частині - набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1