єдиний унікальний номер справи 531/2818/21
номер провадження 1-кс/531/1037/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000649 від 15.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000649 від 15.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 15.12.2021 року до ЧЧ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 15.12.2021 року близько 15:00 год. на автодорозі м. Карлівка смт. Машівка по вул. Полтавська, поблизу зупинки «Левенцівка» пересувається вантажний автомобіль марки «ЗІЛ» із колодами дерев породи ясен та клен в кузові автомобіля.
Виїздом на МП слідчого встановлено, що на узбіччі автодороги виявлено вантажний автомобіль марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_4 , який здійснював перевезення колоди дерев породи ясен та клен, в кузові автомобіля, з Машівського р-ну без відповідних документів, а саме товаротранспортної накладної. Після проведення огляду вищевказаний автомобіль із колодами дерев вилучено та поміщено до майданчику ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.
Відповідно до ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
15.12.2021 року була винесена постанова про визнання речовими доказами вантажного автомобіля марки ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в., та попиляних колод дерев близько 4 куб., які зберігаються на території ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області
На даний час органу досудового розслідування лісорубний квиток для проведення порубки дерев у лісосмузі не надано та також не надано товаротранспортної накладної для перевезення деревини.
Тому з вказаних підстав можна зробити висновок, що порубка дерев здійснена в лісосмузі незаконно.
Вилучені речі, а саме вантажний автомобіль марки ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в., попиляні колоди дерев близько 4 куб. потрібні для проведення необхідних експертних досліджень є доказом злочину і підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту вказаних вище речей є запобігання можливості їх відчуження та забезпечення їх збереження до завершення досудового розслідування в якості речових доказів і прийняття відповідного процесуального рішення.
Підставою для арешту вказаних вилучених речей є те, що вони являються речовими доказами, а їх відчуження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, що в подальшому може негативно вплинути на хід досудового розслідування.
Метою накладення арешту на вищевказані вилучені речі є запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення або перетворення.
Також необхідно врахувати, що перелічені речові докази, в подальшому можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився будучи повідомлені належним чином, надіслав заяву в якій повідомив, що даний автомобіль був проданий за довіреністю і на даний час він ніякого відношення до нього не має.

Користувач тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився будучи повідомлені належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що визначено ч.1 ст.172 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про арешт майна за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Установлено, що в провадженні СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000649 від 15.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З копії витягу з ЄРДР вбачається, що 15.12.2021 року до ЧЧ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 15.12.2021 року близько 15:00 год. на автодорозі м. Карлівка смт. Машівка по вул. Полтавська, поблизу зупинки «Левенцівка» пересувається вантажний автомобіль марки «ЗІЛ» із колодами дерев породи ясен та клен в кузові автомобіля.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно із ч. 3ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Крім цього, згідно рішення ЄСПЛ від 26.03.2013 року у справі "Рисовський проти України", було зазначено, що "державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п.71). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (п.74).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до частково задоволення.

Зважаючи на відсутність обґрунтованих припущень, що користувач транспортного засобу - ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в. користувачем вказаного автомобіля являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає можливим, з метою недопущення порушення прав користувача транспортного засобу ОСОБА_4 , є безпідставним, у зв`язку з чим, заходи забезпечення кримінального провадження слід частково задовольнити у достатньому об`ємі, який би не суперечив інтересам користувача майна і досудового розслідування, у зв`язку з чим, слід заборонити відчуження автомобілю - ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в., передавши його на відповідальне зберігання користувачу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 131, 132, 167,170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту - задовольнити частково.

Накласти арешт на вантажний автомобіль марки ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в. власником якого є ОСОБА_5 , користувачем вказаного автомобіля являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та попиляні колоди дерев близько 4 куб. шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження.
Попиляні колоди дерев близько 4 куб. для зберігання залишити на території ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Симоненка, 1, м. Карлівка, Полтавської області до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Транспортний засіб - вантажний автомобіль марки ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в.передати на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_4 , який буде зберігатись за місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ).

Попередити користувача автомобіля, ОСОБА_4 , про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України і зобов`язати його забезпечити належне зберігання транспортного засобу вантажного автомобіля марки ЗІЛ, модель 431412, блакитного кольору д.н.з НОМЕР_1 , 1992 р.в.та надавати його на першу вимогу органу досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000649від 15.12.2021 року, слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1