ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 484/3699/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/25/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_11

адвоката: ОСОБА_12

представника потерпілого: ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001904 за апеляційними скаргами прокурора та апеляційною скаргою потерпілого Військової частини НОМЕР_1 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2020 року, відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жердя, Чемеровецького району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє: 04.06.2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2020 року ОСОБА_11 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді застави скасовано.

Вирішено питання про речові докази.

Цивільний позов військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що наприкінці серпня 2017 року, точна дата не встановлена, він прийшов до автомобільного парку № 95 та № 105 військової частини № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою викрадення чужого майна. Перелізши через паркан вищевказаного автопарку та опинившись на його території, обвинувачений побачив на автостоянці автомобілі марки ЗІЛ-131 та ГАЗ-66 і вирішив здійснити з них крадіжку запчастин.
Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з автомобілю марки ЗІЛ-131 стартер, вартістю - 5400 грн., та мідну трубку повітряної системи, вартістю 2 400 грн., з автомобілю марки ГАЗ-66 - 25 мідних трубок повітряної системи, загальною вартістю - 40 000 грн. Після цього обвинувачений з місця злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав військовій частині НОМЕР_1 матеріальних збитків на загальну суму 47 800 грн.
Крім того, 19.09.2017р. приблизно о 08:00 год. ОСОБА_11 , проходячи повз територію стоянки сільськогосподарської техніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_14 , вирішив перелізти через паркан на вказану територію з метою викрадення акумуляторних батарей.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_14 , де відразу ж на території поблизу паркану побачив вантажний автомобіль марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 , та вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.
Виконуючи задумане, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з вантажного автомобіля марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 акумуляторну батарею марки Champion 150 (А/ч) вартістю 1 200 грн. та акумуляторну батарею марки AUTOJET 140 (А/ч) вартістю 1 100 грн.
Заволодівши чужим майном, ОСОБА_11 покинув територію стоянки сільськогосподарської техніки та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 2 300 грн.
24.09.2017р. приблизно о 11:40 год. обвинувачений проник через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_14 , з метою викрадення чужого майна. Побачивши на стоянці комбайн марки СLAAS, вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.
Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з комбайну марки СLAAS дві акумуляторні батареї марки Mutlu 100 (А/ч) вартістю 900 грн. кожна.
Після цього обвинувачений з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 1 800 грн.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.
Суд першої інстанції за результатами оцінки наданих сторонами провадження доказів, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення , передбачені ч 3 ст. 185 КК України вчинені ОСОБА_11 , в зв`язку з чим вважав необхідним в силу презумпції невинуватості , закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати його .
Ухвалою суду від 14.12.2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_15 закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 04.06.2015 року Первомайського міськрайонного суду до 3 років 8 місяців позбавлення волі, оскільки до повного відбуття покарання за попереднім вироком скоїв новий злочин та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 витрати на проведення експертиз.

Вказує, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, суд не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази сторони обвинувачення, а тому висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним даним, дослідженим судом в ході розгляду справи. У вироку суд зазначив , що за фактом викрадення запчастин з автомобілів ЗІЛ та ГАЗ з військової частини , прокурором не спростовано того , що обвинувачений дійсно знайшов мідні трубки неподалік військової частини.

Однак суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_16 , який показав, що влітку 2017 року до нього приїздив обвинувачений та пропонував придбати у нього частини мідних трубок від запчастин автомобілів, які знаходилися в білому мішку. На запитання свідка щодо походження цих речей, обвинувачений відповів, що вони не крадені, оскільки їх він знайшов на горищі у діда.

Звертає увагу, що покази свідка ОСОБА_16 спростовують покази обвинуваченого і свідчать про те, що обвинувачений, висуваючи свої версії події та непричетності до злочину, намагається уникнути кримінальну відповідальність за скоєний злочин, проте вказані покази свідка суд не взяв до уваги.

Суперечність між показами свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого судом не усунуто, також суд не навів мотивів, з яких взяв до уваги покази обвинуваченого та відхилив покази свідка.

Зазначає, що свідок ОСОБА_17 надав пояснення про те, що особу, які він бачив та яка зрізала мідні трубки з автомобілів, був чоловік середнього зросту з темним волоссям, одягнений у полосату футболку та темні бриджі.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що саме таку футболку чорного кольору з жовтими полосками, він надавав для носіння обвинуваченому.

Крім того за статурою та зовнішнім виглядом свідок ОСОБА_19 та обвинувачений різняться, а тому, на думку прокурора, висновок суду стосовно того, що один і той самий одяг, могли використовувати як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_19 є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Виправдовуючи ОСОБА_11 за фактом крадіжки акумуляторних батарей суд вказав, що висновки судово-портретних експертиз не підтверджують вини обвинуваченого , однак не зазначив свої мотиви та обґрунтування такого висновку, лише обмежився констатуванням описової та резолютивної частини експертиз.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор вказує, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Рішення суду про виправдання ОСОБА_11 прийнято без повного та всебічного дослідження матеріалів провадження, без належного аналізу всіх здобутих у справі доказів, без наведення відповідного спростування пред`явленого обвинувачення.

У вироку не викладено зміст усіх досліджених доказів , не проведено їх ґрунтовний аналіз з точки зору належності і взаємозв`язку, не оцінено усі докази обвинувачення у х їх сукупності .

Виправдовуючи ОСОБА_11 за фактом крадіжки запчастин з автомобілів військової частини суд, проявляючи упередженість , взяв до уваги лише показання обвинуваченого , який прагнув уникнути кримінальної відповідальності , не навівши грунтовного мотивування, відкинув докази обвинувачення не надавши їм відповідної оцінки.

Вказує, що вина ОСОБА_11 доведена такими доказами :

витягом з ЄРДР від 29.08.2017 року,

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2017 року,

фінансовою довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 31.08.2017 року,

заявою ОСОБА_20 від 28.08.2017 року,

протоколом огляду місця події від 28.08.2017 року,

заявою ОСОБА_16 від 28.08.2017 року,

протоколом огляду предмету від 29.08.2017 року,

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2017 року,

зберігальною розпискою ОСОБА_16 ,

постановою про визнання речовими доказами від 01.09.2017 та 15.09.2017 року,

постанову про визнання юридичної особи потерпілим від 13.10.2017 року,

протокол затримання ОСОБА_11 від 05.10.2017 року.

За фактом крадіжки акумуляторних батарей з автомобілів та комбайнів з території стоянки сільгосптехніки винуватість ОСОБА_11 доводиться наданими стороною обвинувачення доказами :

протоколом прийняття заяви від 27.09.2017 року від ОСОБА_14 ,

протоколом огляду місця події з та таблицею зображень до нього від 27.09.2017 року,

заявою ОСОБА_14 про видачу відеозапису з камер зовнішнього відео-спостереження від 05.10.2017 року,

протоколом огляду відеозапису з додатком від 05.10.2017 року,

договором купівлі-продажу нежитлових будівель та витяг з ЄДРПОУ,

постановою про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.10.2017 року,

квитанцією про прийом вилученого майна № 397 від 30.10.2017 року,

заявою ОСОБА_19 про видачу речових доказів від 05.10.2017 року,

протоколом огляду предмету з додатками від 05.10.2017 року,

довідкою про вартість майна, а саме 4 акумуляторних батарей,

висновком судово-портретної експертизи №19-3818 від 25.09.2019 року.

Зазначає, що доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, підтверджується сукупністю доказів, які прокурор просить повторно дослідити під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Також вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилося у незасудженні ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185 КК

В апеляційній скарзі потерпілий - Військова частина НОМЕР_1 , від імені якої діє ОСОБА_21 просить скасувати вирок повністю з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частині покарання за попереднім вироком від 04.06.2015 року Первомайського міськрайонного суду до 3 років 8 місяців позбавлення волі, оскільки до повного відбуття покарання за попереднім вироком, скоєно новий злочин та остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 47800 грн.

Судові витрати стягнути за рахунок ОСОБА_11 .

Вказує, що в порушення вимог ст. 94 КПК України, суд не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази сторони обвинувачення, а тому висновок суду не відповідає фактичним даним, дослідженим судом в ході розгляду справи.

Суд залишив поза увагою показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , які ставлять під сумнів покази обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що мідні труби , які продав ОСОБА_16 він знайшов.

Крім того вказує, що якщо і брати до уваги покази ОСОБА_11 під час досудового розслідування про те, що він знайшов трубки , то суд мав врахувати, що ОСОБА_11 не мав законного права володіти, користуватися чи розпоряджатися чужим майном, яке він знайшов чи яке випадково у нього опинилося. Таке право належить власнику чи законному володільцю загубленої речі чи майна , яке випадково вибуло з їх володіння, а саме військовій частині НОМЕР_1 .

Стверджує, що знайдене обвинуваченим майно слід вважати таким, що вийшло із фактичного володіння власника військової частини НОМЕР_1 і на момент його привласнення знаходилося у бездоглядному стані.

Закон зобов`язує того, хто знайшов загублену річ, негайно сповістити про це особу, яка її загубила- військову частину НОМЕР_1 , або поліцію чи відповідний орган адміністративно-територіального управління.

Обставини за яких знайдене майно вийшло із фактичного володіння його власника - військової частини НОМЕР_1 або стало бездоглядним, можуть бути різними і значення для кваліфікації дій обвинуваченого не мають. Також не має значення для наявності складу цього злочину і те чи знав ОСОБА_11 кому конкретно належить знайдене майно, чи був поінформований про цю обставину , чи був він свідком втрати власником майна або це трапилося за його відсутності.

Заволодіння таким майном при усвідомленні ОСОБА_11 зазначених обставин слід розглядати як викрадення.

Якщо ОСОБА_11 якимось чином сприяв заволодінню майном , яке належить військовій частині , вчинене за наявності для того інших підстав, також може бути розцінене як викрадання.

Закінченим цей злочин вважається з моменту коли ОСОБА_11 привласнив знайдене ним майно чи майно, яке випадково у нього опинилося і мав можливість повідомити про володіння таким майном власника- військову частину.

ОСОБА_11 усвідомлював той факт, що привласнює чуже майно та бажав це зробити.

Якщо приймати встановлені судом обставини , то на думку апелянта , ОСОБА_11 повинен бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 193 КК.

Водночас, військова частина вважає. що за сукупністю вчиненого ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК.

Протиправними діями ОСОБА_11 була нанесена шкода на загальну суму 47800 грн. , яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Прокурори, які приймали участь під час апеляційного розгляду, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора з доповненнями. Не заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Представник потерпілого ОСОБА_13 підтримав апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 та погодився із доводами та апеляційними вимогами прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_12 заперечували проти задоволення апеляційних вимог.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження , дослідивши безпосередньо докази та процесуальні документи , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний розгляд здійснюється в межах апеляційної скарги.
Як видно зі змісту апеляційних скарг, апелянти вказують на те, що суд не дав належної оцінки всім доказам у їх сукупності , безпідставно не взяв до уваги докази , зібрані стороною обвинувачення та дійшов неправильного висновку про виправдання ОСОБА_11 за пред`явленим йому обвинуваченням.
Зважаючи на те, що перед апеляційним судом було порушено питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку про визнання ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3 ст. 185 КК України , за клопотанням прокурора апеляційним судом було безпосередньо досліджені докази , які зазначені в апеляційній скарзі і наявні у матеріалах провадження та процесуальні документи , які були надані під час апеляційного розгляду щодо повноважень прокурорів та слідчих під час проведення досудового розслідування , оскільки дослідження процесуальних документів необхідно для надання оцінки доказам з точки зору допустимості , належності та достовірності , зважаючи на те, що апелянти просять надати іншу оцінку цим доказам та на їх основі ухвалити обвинувальний вирок.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом .

Тягар доведення такої обставини, як не участь працівників правоохоронного органу у початку провокаційних дій заявника-приватної особи за практикою ЄСПЛ, покладено на сторону обвинувачення.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зважаючи на те, що перед апеляційним судом було порушено питання про скасування виправдовувального вироку та ухвалення нового вироку про визнання ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за клопотанням прокурора апеляційним судом було безпосередньо досліджені докази , які зазначені в апеляційній скарзі і наявні у матеріалах провадження .

Крім того були досліджені процесуальні документи , які були надані під час апеляційного розгляду щодо повноважень прокурорів та слідчих під час проведення досудового розслідування , оскільки дослідження процесуальних документів необхідно для надання оцінки доказам з точки зору допустимості , належності та достовірності , зважаючи на те, що апелянти просять надати іншу оцінку цим доказам та на їх основі ухвалити обвинувальний вирок.

При цьому колегія суддів виходить із того, що апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції , що оспорюється апелянтами, та дотримання судом вимог кримінального процесуального закону, а тому ретельно перевіряє як доводи апеляційних скарг так і доводи сторони захисту, висловлені під час судового та апеляційного розгляду , яка вказувала на невинуватість обвинуваченого .

З матеріалів провадження видно, що органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачувався у тому , що він наприкінці серпня 2017 року, точна дата не встановлена , прийшов до автомобільного парку № 95 та № 105 військової частини № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою викрадення чужого майна. Перелізши через паркан вищевказаного автопарку та опинившись на його території, обвинувачений побачив на автостоянці автомобілі марки ЗІЛ-131 та ГАЗ-66 і вирішив здійснити з них крадіжку запчастин.

Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з автомобілю марки ЗІЛ-131 стартер, вартістю - 5400 грн., та мідну трубку повітряної системи, вартістю 2 400 грн., з автомобілю марки ГАЗ-66 - 25 мідних трубок повітряної системи, загальною вартістю - 40 000 грн. Після цього обвинувачений з місця злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав військовій частині НОМЕР_1 матеріальних збитків на загальну суму 47 800 грн.

Суд визнав недоведеним стороною обвинувачення , що вказане кримінальне вчинене ОСОБА_11 та виправдав його.

При цьому у вироку судом наведені мотиви прийняття такого рішення і надана надав оцінка кожному доказу сторони обвинувачення.

Так суд зазначив , що протокол прийняття заяви ОСОБА_20 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2017 р., пояснення свідка ОСОБА_20 в суді , яка не була очевидцем крадіжки , показання свідка ОСОБА_17 , який вказав, що обличчя крадія не бачив , протокол огляду місця події від 28.08.2017 року та план-схема розміщення техніки в парках в/ч НОМЕР_1 підтверджують факт крадіжки з автомобілів військової частини № НОМЕР_1 стартера та мідних трубок повітряної системи, проте вони не доводять того , що саме ОСОБА_11 скоїв цю крадіжку.

Суд також зазначив , що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2017 р. , за яким ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого, як чоловіка , який продав йому мідні трубки , покази свідка ОСОБА_16 про те, що у 2017 р., ОСОБА_11 продав йому частини мідних трубок від запчастин автомобілів вагою приблизно 3,5-4 кг. та пояснив, що ці трубки знайдені на горищі у діда, а також покази свідка ОСОБА_22 про те, що на прохання ОСОБА_11 він відвіз їх з дружиною до знайомого ОСОБА_16 , щоб здати метал підтверджують той факт, що ОСОБА_11 у серпні 2017р. здав як брухт мідні трубки, які перебували у мішку білого кольору.

Проте ці докази не є достатніми для визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Обвинувачений пояснив, що вказані мідні трубки він знайшов. Таке твердження прокурором не було спростоване в судовому засіданні.

Крім того, суд зазначив, що прокурором не надані суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що обрізки мідних трубок, які продав ОСОБА_11 , є саме частинами повітряної системи автомобілів ГАЗ-66 та ЗІЛ-131. Пояснення свідка ОСОБА_16 , який підтвердив цей факт, суд не взяв до уваги, оскільки інформація, що він володіє спеціальними знаннями для такої ідентифікації, суду не надана. Клопотання про проведення експертизи для з`ясування такого питання учасниками процесу не були заявлені.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що надані стороною обвинувачення докази поза розумним сумнівом не доводять винуватість ОСОБА_11 у скоєнні крадіжки майна військової частини- стартера, та мідних трубок повітряної системи і вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Прокурор просить апеляційний суд надати переліченим в апеляційній скарзі доказам іншу оцінку та визнати їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_11 у вчинені інкримінованого злочину.

Дослідивши докази , колегія суддів зазначає наступне.

Протокол прийняття заяви про скоєння злочину ( т. 1 а.п. 179), містить відомості про те, що ОСОБА_20 просить прийняти міри до невідомої особи , яка в період часу з 23.08.2017 року по 27.08.2017 року з території парку № 105 та № 90 з автомобільної техніки викрала мідні трубки з повітряної та гальмівної системи а також один стартер з автомобіля ЗІЛ-131 не містить відомостей про те, що крадіжку скоєно ОСОБА_11 .

Не повідомила про те, що крадіжку вчинив саме ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_20 , яка була допитана судом першої інстанції та апеляційним судом , і яка вказала на те, що вона не була безпосереднім свідком крадіжки , а як т.в.о. командира військової частини звернулася із відповідною заявою до поліції.

Заявою ОСОБА_20 підтверджено, що вона 28.08.2017 року надала дозвіл працівникам поліції провести огляд місця події на території в/ч НОМЕР_1 .

У протоколі огляду місця події від 28.08.2017 року міститься інформація про розташування транспортних засобів , а також про те, що у певної кількості автомобілів відрізані труби , вилучені ножиці та відрізки труб ( т 1 а.п.234).

Ці докази містять інформацію про те, що 28.08.2017 року після виявлення факту крадіжки представник в/ч звернулася до поліції і під час огляду місця події було виявлено викрадення майна.

Судова колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ці докази як кожен окремо так і в своїй сукупності не підтверджують, що крадіжку майна вчинено саме ОСОБА_11 .

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення як на доказ, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки витяг з ЄРДР не може бути доказом вини особи у вчиненні злочину.

Реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Проаналізовані судом і показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 .

Здійснити допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_22 під час апеляційного розгляду не видалося можливим через їх смерть, а явку свідка ОСОБА_17 стороні обвинувачення не вдалося забезпечити , а тому за клопотанням та відповідно до правової позиції Верховного Суду , викладеної у постанові від 19.11.2019 року у справі № 750/5745/15-к апеляційний суд у судовому засіданні дослідив покази цих свідків під час розгляду провадження в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_17 показав, що 27.08.2017 року приблизно о 18:00 год., здійснюючи повторний обхід, він зайшов на територію автопарку №95 та почув з боку автопарку №105 стук, схожий на стук металевих речей. Він нахилився, та під одним із автомобілів на відстані приблизно 60 м побачив чоловіка. Він закричав, що буде стріляти. Чоловік злякався та побіг. Потім він випустив його з виду та побачив вже, як чоловік біг до лісу. Обличчя чоловіка він не бачив. Був ясний день, тому він роздивився, що це був чоловік з коротким темним волоссям середнього зросту, повним він не був. Одягнутий чоловік був у полосату футболку, наче жовто-синю, точно сказати колір не може, темні бриджі. Пізніше виявили, що цей чоловік загубив під автомобілем, де він його бачив, ножиці по металу та залишив частини мідних трубок запчастин. Також було виявлено, що в огорожі був зроблений отвір.

Свідок не вказав, що чоловік якого він бачив є саме ОСОБА_11 . При цьому пояснення свідка не свідчили про те, що чоловік, який тікав , мав при собі мішок.

Суд зазначив , що покази цього свідка підтверджують факт викрадення запчастин , проте вони не доводять , що крадієм був саме ОСОБА_11 .

Під час розгляду справи свідок ОСОБА_16 пояснив, що у 2017р., коли було жарко, до нього приїхали його знайомий ОСОБА_22 та обвинувачений. Останній запропонував придбати частини мідних трубок від запчастин автомобілів вагою приблизно 3,5-4кг, які вони привезли у білому мішку. Він сам водій, тому він пересвідчився, що дійсно це є мідними трубками від автомобілів ЗІЛ та ГАЗ. При цьому обвинувачений пояснив, що ці трубки вони найшли на горищі у діда. Він не запитував у діда кого з них, але запитав, чи ці речі не крадені. Вони запевнили, що не крадені. Тому він для власних потреб придбав вказані частини мідних трубок, гроші він відав обвинуваченому. При цьому свідок вказав, що знає батька ОСОБА_22 , який по роботі керував автомобілями ЗІЛ та ГАЗ, тому подумав, що вказані частини трубок можуть належати йому.

Також свідок вказав, що мідних трубок у нього вже не має.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що познайомився з ОСОБА_11 та його дружиною в с. Грушівка у 2016 чи 2017р. Вони проживали у селі. Наприкінці літа або початку осені, точно він не пам`ятає, до нього до дому прийшов ОСОБА_11 з дружиною, приніс мішок білого кольору, наповненим не до кінця, та спросив, де можна здати метал. Звідки вони взяли метал, вони не пояснювали. Він відвіз їх до знайомого ОСОБА_16 . ОСОБА_11 з дружиною вийшли з автомобіля та зайшли до подвір`я ОСОБА_16 . Він залишився чекати їх біля автомобіля. В той день ОСОБА_16 він не бачив та не розмовляв з ним. Повернулись ОСОБА_11 з дружиною без мішка. Пізніше по селі пішли розмови, що на медичних складах військової частини № НОМЕР_1 сталась крадіжка.

Свідки не дали показів щодо одягу , в який був вдягнутий ОСОБА_11 .

Суд зазначив , що покази цих свідків підтверджують той факт, що ОСОБА_11 у серпні 2017р. здав як брухт мідні трубки, які перебували у мішку білого кольору та вказав , що жоден із цих осіб не навів даних про об`єктивну обґрунтованість участі обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення майна з території військової частини . Ці докази не доводять причетності ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину , і вони не є достатніми для визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Обвинувачений як в суді першої інстанції так і під час допиту в апеляційному суду вину не визнав , наполягав на тому , що мішок із мідними трубками знайшов у лісі , при цьому бачив , як його викинув чоловік, який біг . Вирішив здати на метал. Про те, що майно належить військовій частині він не знав та не здогадувався.

Суд першої інстанції зазначив, що такі покази обвинуваченого належними і допустимим доказами стороною обвинувачення не спростовані, і такий висновок не суперечить матеріалам провадження.

Крім того суд першої інстанції виходив із того , що стороною обвинувачення не надано доказів того , що обрізки мідних труб , які продав ОСОБА_11 є саме частинами повітряної системи автомобілів ГАЗ 66 та ЗІЛ- 131. Пояснення свідка ОСОБА_16 в цій частині суд підставно не взяв до уваги за відсутності інформації, що він володіє спеціальними знаннями для такої ідентифікації.

Колегія суддів за результатами безпосереднього дослідження всієї сукупності доказів, які зазначив в апеляційній скарзі прокурор як докази , наявні у матеріалах провадження, що доводять винуватість ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки майна військової частини , вважає, що вони поза розумним сумнівом не доводять винуватість ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки за викладених в обвинувальному акті обставин та погоджується з оцінкою суду доказів, які вказані у вироку.

Інші докази , на які посилається прокурор, на думку колегії суддів також не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Заява ОСОБА_16 від 28.08.2017 року про те, що він дозволяє оглянути два мішка з ломом труб, які він придбав 26.08.2017 року не містить відомостей проте, що ці мідні трубки були придбані у ОСОБА_11 . Крім того в заяві вказано, що ці трубки були придбані ним 26.08.2017 року, тоді як за матеріалами справи свідок ОСОБА_23 пояснив , що бачив крадія 27.08.2017 року. ( т 1 а.п.177) Цього ж дня- 28.08.2017 року відповідно до розписки ОСОБА_16 вилучені у нього мідні трубки були йому повернуті на зберігання ( т 1 а.п. 174).

Відомості до ЄРДР за № 0002451 за фактом крадіжки майна з військової частини були внесені 29.08.2017 року о 10.51 год. і досудове розслідування цього кримінального провадження, як видно із процесуальних документів досліджених апеляційним судом , доручено слідчому ОСОБА_24 .

Разом із тим , протокол огляду предметів - мідних трубок , які добровільно надав ОСОБА_16 29.08.2017 року , тобто вже після того , як трубки 28.08.2017 року були повернуті ОСОБА_16 , склав 29.08.2017 року з 13.10 по 13.45 год. слідчий ОСОБА_25 , тобто особа , якій не було доручено проведення досудового розслідування. ( т 1 а.п.176)

Отже ці докази не можуть бути взяті до уваги , як докази винуватості ОСОБА_11 .

Вбачається, що в обвинувальному акті не вказано точну дату вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, в заяві про скоєння злочину вказано , що викрадення скоєно з 23.08 по 27.08.2017 року. Свідок ОСОБА_23 показав, що бачив крадія ввечері 27.08.2017 року , в заяві свідок ОСОБА_16 вказав, що придбав мідні трубки 26.08.2017 року .

Протокол пред`явлення свідку ОСОБА_16 для впізнання за фотознімками 05.10.2017 року у кримінальному впровадженні № 0002451 склав слідчий ОСОБА_26 , тоді як вже було зазначено досудове розслідування у цьому провадженні було доручено слідчому ОСОБА_24 , а об`єднане це провадження з іншими лише 25.10.2017 року та об`єднаному провадженню присвоєно №0001904.

Отже протокол за результатами проведення неуповноваженою особою слідчої дії пред`явлення для впізнання за фотознімками , не може бути взятий до уваги.

Постанова про залучення у кримінальному провадженні № 0002451 речових доказів від 01.09.2017 року лому мідних трубок винесена слідчим ОСОБА_26 , тобто неуповноваженою особою і вона не містить відомостей про те, що крадіжку скоєно ОСОБА_11 ( т 1 а.п. 167)

Постанова про залучення у кримінальному провадженні № 0002451 речових доказів від 15.09.2017 року винесена слідчим ОСОБА_24 , тобто уповноваженою особою, вона містить відомості про те, що в якості речових доказів залучені ножиці для різання металу та відрізки повітряної системи . Однак цей доказ також не доводить , що крадіжку скоїв ОСОБА_11 . Відомостей про те, що з цих речей знімалася слідова інформація матеріали провадження не містять.

Постанова про визнання потерпілим юридичної особи від 13.10.2017 року винесена слідчим ОСОБА_26 у кримінальному провадженні №0001904 , тоді як кримінальне провадження за фактом крадіжки майна військової частини було внесено до ЄРД за № 0002451 , а об`єднаний номер присвоєно провадження лише 25.10.2017 року і до цього часу , як видно досудове розслідування було доручено слідчому ОСОБА_24 ( 1 а.п. 147)

Доказів наявності повноважень на проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчому ОСОБА_26 не надано.

Крім того вказана постанова є процесуальним рішенням слідчого і не може бути доказом винуватості особи.

Протокол затримання ОСОБА_11 від 05.10.2017 року не містить відомостей , які б мали доказове значення у цій справі. ( т 1 а.п. 150)

Фінансова довідка завдання матеріальної шкоди медичної та санітарної техніки відділу зберігання військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2017 р. містить відомості про найменування матеріальних засобів, їх кількість та балансову вартість.( т 1 а.п. 181)

Під час апеляційного розгляду представник військової частини пояснив, що окремим рядком стартер та мідні трубки повітряної системи для автомобілів на балансі військової частини не обліковуються, а тому вартість цих трубок визначалася самостійно працівниками фінансового відділу шляхом відповідних розрахунків.

Таких розрахунків у матеріалах провадження не міститься.

При цьому у цій довідці зазначено кількість викрадених трубок у метрах. У протоколі огляду місця події не зафіксовано кількість викрадених трубок. Відсутня ця інформація і у обвинувальному акті та будь- якому іншому процесуальному документі.

За таких обставин , а також враховуючи вимоги п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК в редакції, що діяла на час проведення досудового розслідування і правову позицію , викладену у постанові об`єднаної палати ККС від 25 листопада 2019 року у справа № 420/1667/18, колегія судді вважає, що фінансова довідка від 31.08.2017 року не може бути визнана належним доказом заподіяної шкоди , оскільки за таких обставин без спеціальних знань не можна встановити вартість викрадених мідних трубок та стартера , бувших у користуванні.

Клопотань про призначення експертизи для визначення розміру збитків учасники кримінального провадження не заявлялося.

Доводи прокурора про те, що чоловік , якого бачив свідок ОСОБА_17 був одягнутий у полосату футболку , так ж як видав свідок ОСОБА_19 та вказав на те, що ОСОБА_11 користувався цієї футболкою, позбавлені доказового підтвердження, оскільки свідок ОСОБА_17 повідомляв про полосату футболку, тоді як ОСОБА_19 видав батнік з довгим рукавом , відомостей , що цей батнік пред`являвся для впізнання свідку матеріали провадження не містять.

Проаналізувавши всі доводи апеляційних скарг, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення , колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що надані стороною обвинувачення докази поза розумним сумнівом не доводять те, що саме ОСОБА_11 в кінці серпня 2017 року здійснив крадіжку майна військової частини з проникненням на її території.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що дії ОСОБА_11 , який відповідно до його пояснень знайшов мішок з трубками , все одно підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК , оскільки не мав права розпоряджатися майном військової частини незалежно від того у який спосіб воно вибуло з володіння власника, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судовий розгляд відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України здійснюється у межах пред`явленого обвинувачення.

Під час судового розгляду прокурором не було змінене обвинувачення і ОСОБА_11 не було інкриміновано вчинення крадіжки за обставин знайдення та привласнення майна військової частини .

Колегія суддів, враховуючи вимоги ч.1 ст. 337 КПК та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.06.2020 року у справі № 128/984/17 вважає, що вимоги потерпілого про ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 на стадії апеляційного розгляду за інших обставин, ніж було пред`явлене обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 також обвинувачувався у тому , що він Крім того, 19.09.2017р. приблизно о 08:00 год. ОСОБА_11 , проходячи повз територію стоянки сільськогосподарської техніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_14 , вирішив перелізти через паркан на вказану територію з метою викрадення акумуляторних батарей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_14 , де відразу ж на території поблизу паркану побачив вантажний автомобіль марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 , та вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.

Виконуючи задумане, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з вантажного автомобіля марки «Сканія» державний номерний знак НОМЕР_2 акумуляторну батарею марки Champion 150 (А/ч) вартістю 1 200 грн. та акумуляторну батарею марки AUTOJET 140 (А/ч) вартістю 1 100 грн.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_11 покинув територію стоянки сільськогосподарської техніки та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 2 300 грн.

24.09.2017р. приблизно о 11:40 год. обвинувачений проник через паркан на територію стоянки сільськогосподарської техніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року належить ОСОБА_14 , з метою викрадення чужого майна. Побачивши на стоянці комбайн марки СLAAS, вирішив здійснити з нього крадіжку акумуляторних батарей.

Виконуючи задумане, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, ОСОБА_11 таємно, повторно викрав з комбайну марки СLAAS дві акумуляторні батареї марки Mutlu 100 (А/ч) вартістю 900 грн. кожна.

Після цього обвинувачений з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 1 800 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_27 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_14 суд ретельно проаналізував надані стороною обвинувачення докази - протокол огляду місця події від 27.09.2017 року , протокол огляду предметів від 05.10.2017 року та відеозаписів з камер відеоспостереження, виданих ОСОБА_14 , заяву від 05.10.2017 р. ОСОБА_19 про добровільну видачу працівникам поліції батника чорного кольору з жовтими полосами з довгими рукавами, протокол огляду предметів від 05.10.2017 року , яким оглянуто видану ОСОБА_19 кофту з жовтими полосами, показання свідка ОСОБА_19 , висновки №19-3818 судово-портретної експертизи, складеного 25.09.2019 р., №19-3156 судово-портретної експертизи та дійшов висновку, що жоден із вказаних вище доказів т не вказують на причетність ОСОБА_11 до вчинення крадіжки акумуляторних батарей з території стоянки сільськогосподарської техніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як видно потерпілий ОСОБА_14 під час судового розгляду покази не давав, як зазначив суд у вироку , направив заяву про розгляд справи за його відсутності .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_14 також допитаний не був через його неявку.

Як видно із матеріалів провадження потерпілий ОСОБА_14 не був очевидцем викрадення у нього майна.

Колегія суддів дослідила безпосередньо докази , на які посилався прокурор на доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_14 та які є в наявності у матеріалах провадження та відповідно проаналізувала та оцінила їх в контексті пред`явленої апеляційної вимоги про покладення цих доказів в основу обвинувального вироку.

Протоколом огляду місця події від 27.09.2017 року зафіксовано, що з вантажного автомобіля «Сканія» та комбайнів, які перебували на території стоянки сільськогосподарської техніки, власником якої є ОСОБА_14 , зняті акумуляторні батареї (а.к.п.156 т.1).

Протокол огляду предметів від 05.10.2017 року в якому зафіксовано огляд одягу , який добровільно видав ОСОБА_19 - а саме кофта з довгим рукавом чорного кольору з жовтими полосами складено оперуповноваженим Первомайського ВП ОСОБА_28 , тобто особою, яка не уповноважена на проведення досудового розслідування , оскільки в матеріалах справи відсутні доручення слідчого чи прокурора цій особі на проведення слідчої ї дії- огляду предмета ( т 1 а.п. 169).

Протокол огляду предмета від 05.10.2017 року в якому зафіксовані обставини відображені на відеозаписах , виданих потерпілим ОСОБА_14 складено оперуповноваженим Первомайського ВП ОСОБА_28 , відповідного доручення слідчого чи прокурора на проведення цієї слідчої дії в матеріалах провадження не міститься. ( т 1 а.п. 182)

Крім того з цього протоколу не можливо ідентифікувати , що чоловік , зображений на відеозаписах є саме ОСОБА_11 .

Згідно висновку №19-3818 судово-портретної експертизи, складеного 25.09.2019р., у відеозаписах папки під назвою «24.09.2017», наданого на дослідження оптичного диску, розміщеного у пакеті №1 та у відеозаписі під назвою «Все_пользователи_2018-10-23_10-40-25», наданому на дослідження на оптичному диску з написом «С/Н 24046», ймовірно зображена однак особа, відповідно до наданих порівняльних зразків. При цьому у висновку вказано, встановлений збіг загальних та окремих ознак створюють індивідуальну сукупність не в повному обсязі, у зв`язку з незадовільною чіткістю та низькою якістю зображень, вираженою у часткової відсутності відображення мілких деталей, які формують ознаки зображення облич осіб, наданих на дослідження, що унеможливлює дослідження значної кількості ознак зовнішності, а також у зв`язку з різними ракурсами голови осіб на досліджуваних зображення.

Тобто цим висновком експертизи визначено лише ймовірність того , що на записі зображений ОСОБА_11 . За відсутності інших доказів , які б підтверджували , що крадіжку скоєно саме ОСОБА_11 , суд першої інстанції дав вірну оцінку цьому доказу , який поза розумним сумнівом не доводить , що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку №19-3156 судово-портретної експертизи, складеної 25.09.2019р., зовнішність особи, яка зафіксована на наданих на дослідження відеозаписах, а саме у папці під назвою «19.09.2017», оптичного диску, розміщеного у пакеті №1 не придатна для портретної ідентифікації. Відповісти на питання чи одна й та сама особа, яка вчинила крадіжку акумуляторних батарей, знаходиться на відеозаписі від 19.09.2017р. та в судових засіданнях суду в якості обвинуваченого не являється можливим у зв`язку з тим, що зовнішність особи, яка зафіксована на зазначених відеозаписах не придатна для портретної ідентифікації.

У заяві ОСОБА_19 міститься інформація про те, що він добровільно відав кофту чорного кольору та вказав на те, що вона належить Чорному і що він залишив цю кофту в його квартирі. ( т 1 а.п. 168)

З дослідженого під час апеляційного розгляду запису допиту свідка ОСОБА_19 через неможливість його безпосередньо допитати у зв`язку зі смертю видно , що ОСОБА_19 пояснив, що у 2017 році, точної дати не пам`ятає, обвинувачений проживав разом з ним у квартирі протягом 1,5-2 місяця, користувався його речами, в тому числі кофтою чорного кольору з жовтими полосами, однак обвинувачений одягав його одяг на нетривалий час на хвилин 15. Тобто свідок вказував вже на те, що ці речі належать йому у він лише на нетривалий час давав поносити їх ОСОБА_11 . При цьому свідок вказав на те, що поліцейські , зайшовши в його квартиру на власний розсуд зібрали якісь речі , і лише в відділі поліції показали , що саме вони у нього взяли.

Отже, як покази свідка, так і наведені вище письмові докази не доводять , що саме ОСОБА_29 скоїв крадіжку майна ОСОБА_14 .

Інші докази , на які посилається прокурор- заява ОСОБА_14 про видачу відеозапису з камер зовнішнього відео-спостереження від 05.10.2017 року, постанова про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.10.2017 року, квитанцією про прийом вилученого майна № 397 від 30.10.2017 року не містять в собі відомостей про те, що до скоєння злочину причетний ОСОБА_11 .

Довідки про вартість викрадений батарей наданих СПД ОСОБА_30 ( т 1 а.п. 162-164)які не містять дати видачі , за відсутності в матеріалах провадження доказів того , що вказана особа зареєстрована і здійснює діяльність як фізична особа підприємець з торгівлі вживаними промисловими товарами чи здійснює свою діяльність як оцінювач товарів, а також з урахуванням вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК в редакції, що діяла на час проведення досудового розслідування і правову позицію , викладену у постанові об`єднаної палати ККС від 25 листопада 2019 року у справа № 420/1667/18, колегія судді вважає, що за таких обставин вказані довідки не можуть бути визначені належними доказами вартості викраденого майна.

Протокол прийняття заяви від 27.09.2017 року від ОСОБА_14 , договір купівлі-продажу нежитлових будівель та витяг з ЄДРПОУ у матеріалах провадження не міститься.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини провадження , дав належну оцінку доказам, навів мотиви з яких він не приймає до уваги ті чи інші докази та дійшов переконливого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Зміст вироку відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів не знаходить законних і обґрунтованих підстав для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового обвинувального вироку , як на тому наполягають апелянти.

Істотних порушень вимог КПК , які б стали безумовною підставою для скасування вироку чи його зміни під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене , апеляційній скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та потерпілого Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2020 року, відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4