Справа № 203/4104/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження №0000990, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньою спеціальною освітою, утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.06.2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі із іспитовим строком терміном 1 рік;

- 31.10.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн.;

- 17.06.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим терміном 2роки,

у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ,будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин.

Так, ОСОБА_3 01.09.2021, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, у невстановлений під нас досудового розслідування час, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де визначив квартиру АДРЕСА_3 та майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи, свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до кватири 6 будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: інтернет роутер, марки «TOTO Link», у корпусі білого та чорного кольорів, вартістю 227 гривень 53 копійки; наручний жіночий годинник марки «Geneva», в корпусі білого кольору, вартістю 260 гривень; каблучка з недорогоцінного металу, вартістю 175 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця з таємно викраденим майном покинув приміщення квартири, яка розташована за вищевказаною адресою та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальний збиток на загальну суму 662 гривні 53 копійки.

29 вересня 2021 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України, а також у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України письмову згоду надану прокурору потерпілим на укладення ними угоди.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України погоджено частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно призначивши до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим, в присутності захисника останнього, та за згодою потерпілого, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному. Також, ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості розуміє та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив свою згоду, надану раніше прокурору, на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим слід затвердити і призначити ОСОБА_3 погоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Потерпілим ОСОБА_6 , у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення між ним та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання, оскільки, узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Також, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 17 червня 2020 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 2 роки, а тому призначити покарання необхідно із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком, враховуючи, при цьому, встановлені п. 1б ч. 1 ст. 72 КК України правила складання покарань, згідно з якими 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі.

Зазначене в угоді покарання буде достатнім, виконає мету призначеного покарання, а також, буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Тобто, строк відбування покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 01 вересня 2021 року.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого у суду відсутні. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, а тому, може ухилятися від його відбування.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2021 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000990.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 01 вересня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення комплексної судово-товарознавчої експертизи № 4744/4745/4746-21 від 22.09.2021 року в сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 (двадцять дві) копійки; витрати на проведення судових трасологічних експертиз №СЕ-19/104-21/28989-Д від 15.09.2021 року в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок, №СЕ-19/104-21/28987-Д від 16.09.2021 року в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок, №СЕ-19/104-21/28984-Д від 16.09.2021 року в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.
Арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження №0000990 відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2021 року, а саме на лом-фомку, опечатану біркою та 4 пари рукавичок, скасувати.

Речові докази:

-дві липкі стрічки зі слідами рук у сейф-пакеті; копія дактилоскопічної карти у сейф-пакеті; 5 слідів папілярних візерунків у паперовому конверті; копія дактилоскопічної карти у сейф-пакеті 0833436; сліди папілярних візерунків у паперовому конверті; копія дактилоскопічної карти у сейф-пакеті; сліди тканевого малюнку в паперовому конверті; лом-фомка; замок у сейф-пакеті № SUD 2047021; 1 паперовий конверт із слідами пальців рук на 5 липких стрічках поміщено до спец, пакету; лом-фомка, опечатано біркою; 1 компресор; 1 дерев`яна палиця; пакет в якому 4 пари рукавичок та 3 пари скотчу та журнал, що знаходяться в камері зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити;

-автомобіль Газель д.н.з. НОМЕР_1 ; сумку чорного кольору; моб. телефон Ксіомі, Нокіа, Сігма мобайл; 4 драбини; свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 ; тимчасовий реєстраційний талон №860595, повернути законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1