Справа №127/7317/17
Провадження №1-кп/127/883/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представників потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника цивільного відповідача: ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Теплик, Вінницької область, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001341 від 09.09.2015 року,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 в червні 2015 року, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману придбала право на об`єкт нерухомого майна (далі за текстом будинок) розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який, відповідно до матеріалів технічної інвентаризації визначений як будинок садового типу, використовуючи при цьому завідомо підроблений документ.

Так, ОСОБА_13 , знаючи, що після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно, а саме об`єкт нерухомого майна будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно якого не було проведено державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва, будучи обізнаною про наявність дітей у померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, мають першочергове право на отримання даного майна та звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_15 , умисно, з корисливих мотивів, придбала право на дане майно шляхом обману.

Так, з метою проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на дане майно у спосіб, передбачений пунктом 49-1 діючого на той час «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2003, відповідно до якого проводилася державна реєстрація права власності з видачею свідоцтва на будинки, закінчені будівництвом до 05.08.1992, ОСОБА_16 , достовірно знаючи, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , закінчений будівництвом в 1994 році, - 16.07.2015 в м. Вінниця звернулася до КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» за адресою: м. Вінниця, вул. Кропивницького, 2, із письмовою заявою про внесення змін в матеріали технічної інвентаризації щодо дати побудови будинку з 1994 року на 1991 рік, в якій повідомила неправдиві відомості про дату будівництва будинку, а також надала завідомо підроблений документ довідку №9 від 15.07.2015, видану від імені ТОВ «Віньковецький цегельний завод», яка містила неправдиву інформацію про те, що даний будинок збудований в 1991 році, а також повідомила неправдиві відомості про те, що даний будинок збудовано в 1991 році інженеру КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_17 , який, будучи введеним в оману, не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_18 , вніс неправдиві відомості про дату побудови будинку в матеріали технічної інвентаризації, змінивши дату побудови будинку з 1994 року на 1991 рік.

Після цього, ОСОБА_16 , з метою доведення своїх злочинних дій до кінця, 21.07.2015 звернулася до Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області із письмовою заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де держаним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_19 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_18 , враховуючи матеріали технічної інвентаризації з наданими ОСОБА_6 неправдивими відомостями про те, що даний будинок закінчений будівництвом до 05.08.1992, відповідно до діючого на той час «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2003, проведено державну реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_6 .

Умисно вчинивши дані дії, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_6 отримала 21.07.2015 свідоцтво про право власності та придбала право на майно будинок за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого, згідно експертизи №1106/16-21 від 27.05.2016 становила 448 094 гривень, після чого розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, оскільки вказана сума в понад 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений законодавством України на час вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнала, суду пояснила, що потерпілі є дітьми її колишнього чоловіка ОСОБА_14 . Зі своїм колишнім чоловіком в 2003 році вона одружились офіційно, однак в 2004 році розлучились з ним. Після розлучення з ОСОБА_14 вона підтримувала з ним стосунки. Земельну ділянку вона отримувала за договором дарування від ОСОБА_14 у 2009 році. На ділянці вона працювала близько двадцяти років, у 1991 році на ній вже був будинок з дахом, будівництво якого ще тривало. Під час ремонтних робіт вона виконувала роботи по фарбуванню вікон, дверей, решіток, більше часу працювала на земельній ділянці та до 2011 року підтримувала територію у належному стані. З 2011 року сини колишнього чоловіка не давали їй користуватися будинком. Офіційних документів на будинок не було, оскільки він вважався самочинним будівництвом. Під час оформлення документів на будинок вона звернулась до БТІ з заявою про зміну дати будівництва будинку, щоб спростити процедуру оформлення, але їй було відмовлено. В подальшому після того, як вона зібрала всі необхідні документи, та земельна ділянка з розташованим на ній будинком перебувала у її власності, вона їх продала ОСОБА_20 . Вже новий власник займався роботами по газопроведенню, каналізації, а також виконував інші внутрішні роботи. Крім того, зазначила, що сини колишнього чоловіка ОСОБА_9 та ОСОБА_8 після його смерті заявляли про право на спадщину, але їм було відмовлено, оскільки земельна ділянки, на якій збудований будинок вже перебувала у її власності. Цивільні позови подані потерпілими не визнала в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що в 1980-х роках його батько ОСОБА_14 отримав земельну ділянку, на якій було розпочато будівництво будинку, яке завершилося у 1994 році. У 2003 році батько одружився з ОСОБА_6 , а в 2004 році було зареєстровано свідоцтво про розлучення. Після смерті батька у 2011 роційому стало відомо, що земельну ділянку, на якій вони будували будинок, батько подарував ОСОБА_6 . Під час ознайомлення із інвентарною справою він дізнався, що ОСОБА_6 зверталася із заявою про зміну року побудови будинку та отримала довідка згідно якої рік будівництва будинку, змінений з 1994 року на1991 рік. При зверненні до нотаріуса з приводу спадщини, останній відмовив в оформленні свідоцтва про право власності на будинок, оскільки він не відносився до спадкового майно.Також зазначив, що будинок разом з батьком та братом вони почали будувати для того, щоб в подальшому використовувати його як дачний, до нього було проведено електроенергію, водопостачання та газопостачання. Заявлений цивільний позов просив залишити без розгляду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що в його батька ОСОБА_14 була земельна ділянка, на якій разом з батьком та братом вони будували будинок. 2003 році його батько одружився з ОСОБА_6 , а в 2004 році вже було оформлено розірвання шлюбу. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , він разом із своїм братом звернулися до нотаріуса з приводу оформлення спадкової справи. Однак їм було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки документ, щодо права власності на будинок на ім`я батька ОСОБА_14 був відсутній. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_6 подала до БТІ підроблені документи на підставі яких оформила будинок на себе на здійснила його продаж. Заявлений цивільний позов просив залишити без розгляду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що з обвинуваченою не знайома, а потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 це її сини. З колишнім чоловіком ОСОБА_14 , вона розлучилась в 1997 році. Зазначила, що їй було відомо, що ОСОБА_6 вмовила колишнього чоловіка подарувати їй земельну ділянку та маючи у розпорядженні всі необхідні документи з приводу будівництва будинку, з допомогою нотаріусу, оформила на себе право на будинок, вказавши в довідці БТІ невірний рік його побудови.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , який на час подій працював начальником виробництва ТОВ «Віньковецький цегельний завод», суду пояснив, що до 2003 року ними здійснювалось будівництво нерухомого майна лише на території Віньковецького та Новоушицького районів, Хмельницької області. Також, зазначив, що з ОСОБА_6 він не знайомий та жодних довідок з приводу будівництва будинку їй не видавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який займав посаду директора ТОВ «Віньковецький цегельний завод», суду пояснив, що завод не займався будівництвом будинків, а лише виготовляв цеглу. Крім того, зазначив, що з ОСОБА_6 раніше знайомий не був, жодних довідок з приводу будівництва будинку їй не видавав, а підпис зазначений у довідці йому не належить

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що знайомий з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також знав їх покійного батька ОСОБА_14 з яким товаришував. ОСОБА_14 будував будинок, в чому він йому допомагав. Матеріали для будівництва привозили з різних заводів. Сини ОСОБА_14 також приймали участь в будівництві. Зазначив, що будинок не був оформлений документально, але його будівництво було завершено в 1994 році. Крім того, повідомив, що ТОВ «Віньковецький цегельний завод» ніякої участі у будівництві будинку не приймав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що знайомий з сім`єю ОСОБА_26 з 1978 року, з якими підтримували хороші стосунки та були сусідами по земельній ділянці в масиві «Поляна». Земельну ділянку отримали в 1989 році та майже одночасно розпочали будівництво. ОСОБА_14 за участю ОСОБА_24 повністю збудував будинок в 1994 році. Крім того, повідомив що ОСОБА_6 бачив на території ОСОБА_14 після 1997 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , який перебував на посаді голови Бохоницької сільської ради, суду пояснив, що ОСОБА_6 зверталася в сільську раду для отримання довідки про час будівництва будинку. Оскільки, відомості з приводу будівництва будинку були відсутні, у видачі довідки було відмовлено.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , яка перебувала на посаді секретаря Бохоницької сільської ради суду пояснила, що ОСОБА_6 приходила до сільської ради з заявою про видачу довідки з приводу дати будівництва будинку. Їй було відмовлено, тому що для надання таких відомостей потрібна була технічна документація. В подальшому ОСОБА_6 повторно звернулася до сільської ради та надала всі необхідні документи, зокрема з приводу того, що вона є власником земельної ділянки та будинку, який на ній побудований, а також технічну документацію в якій було зазначено, що будинок збудований в 90-тих роках. На підставі наданих документів сільською радою було внесено запис про наявність на земельній ділянці будинку і видана відповідна довідка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який обіймав посаду інженера КП «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» суду пояснив, що ОСОБА_6 у 2015 році звернулась до установи з замовленням провести поточну інвентаризацію будинку, надавши документ на право власності на земельну ділянку. Заява ОСОБА_6 про зміну року побудови будинку та довідка видана директором ТОВ «Віньковецький цегельний завод» були надані пізніше, але до виготовлення технічної документації. На підставі заяви ОСОБА_6 та довідки, ним було внесене зміни до технічного паспорту та зазначено рік будівництва будинку АДРЕСА_3 , замість 1994 року, який зазначався зі слів забудовника. Також повідомив, що в разі забудови будинку в 1991 році діяв спрощений порядок оформлення документів. Крім того, вказав, що надану ОСОБА_6 довідку він не перевіряв, оскільки дане питання не відноситься до його повноважень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , яка займала посаду інженера КП «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» суду пояснила, що з ОСОБА_6 вона не знайома. До установи надійшла заява, ОСОБА_6 про внесення змін у інвентаризаційну справу, щодо зміни року будівництва будинку, на підставі довідки виданої директором ТОВ «Віньковецький цегельний завод». Повідомила, що в обов`язки працівника установи не входить перевіряти законність наданої заявником довідки. В подальшому техніком на підставі наданої довідки, було внесено зміни до справи та зазначено дату забудови будинку 1991 рік, після проведення огляду будинку у 2015 році.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 , яка на час подій працювала техніком КП «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» суду пояснила, що проводила первинну інвентаризацію будинку у 2007 році, в с. Бохоники, масив «Поляна», на підставі замовлення ОСОБА_6 по дорученню ОСОБА_14 . Рік забудови під час здійснення інвентаризації вказувався зі слів замовника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що з допомогою агентства нерухомості придбав будинок за адресою: АДРЕСА_2 . На придбаній ним території знаходився лише будинок та туалет. Не було електроенергії та газопостачання, він самостійно проводив комунікації та робив каналізацію. Будинок був огороджений з трьох сторін, а з четвертої сторони були натягнуті шнурівки. Під час купівлі він заходив в будинок, його впускала власниця ОСОБА_6 . Будинок він придбав в липні 2015 року та почав проводити значні ремонтні роботи.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 суду пояснив, що 17.05.2016 року, разом зі слідчим він прибув на об`єкт нерухомості. В домогосподарстві працювала будівельна бригада. Він оглядав будинок перебуваючи на подвір`ї. Вартість об`єкта було вказано без земельної ділянки. На підставі огляду на місці та інформації від слідчого він виготовив свій висновок, який підтримав у повному обсязі.

Також, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні письмові докази, а саме:
- витяг з кримінального провадження №0001341 від 09.09.2015 (т.1 а.с. 93);

- заява ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 31.08.2015 (т.1 а.с. 95,96);

- державний акт на право приватної власності на землю від 08.07.1998, відповідно до якого громадянину ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.0400 гектарів, яка розташована на території Бохоницької сільської ради для садівництва (т.1 а.с. 97);

- довідка №15/02-14 від 19.03.2014, відповідно до якої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_15 18.11.2011 заведено спадкову справу №7/2011 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , на підставі заяв про прийняття спадщини поданими ОСОБА_6 , як спадкоємця за заповітом та ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як спадкоємцями за законом (т.1 а.с. 99);

- довідка №14 від 20.11.2014, відповідно до якої станом на 20.02.2007 КП «ВООБТІ» була проведена технічна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_14 (т.1 а.с. 98);

- зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 , власником яких зазначено ОСОБА_14 (т.1 а.с. 100);

- свідоцтво про одруження від 27.06.1954, відповідно до якого укладено шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_21 (т.1 а.с. 101);

- свідоцтво про розірвання шлюбу від 20.10.1997, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_21 розірвано (т.1 а.с. 102);

- свідоцтво про смерть від 12.08.2011, відповідно до якого в Книзі реєстрації смертей було внесено запис за №2045 про смерть ОСОБА_14 11.08.2011 (т.1 а.с. 103);

- договір дарування земельної ділянки від 21.08.2009, відповідно до якої ОСОБА_14 , який є дарувальником, передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_6 , яка є обдарованою прийняла дарунок, а саме земельну ділянку площею 0.0400 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0283 у межах згідно з планом, розташовану на території с. Бохоники, масив «Поляна», по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 104);

- заява-звернення ОСОБА_14 до прокурора Вінницького району Вінницької області від 31.05.2011, згідно якої він просить поновити його порушенні права шляхом звернення до суду з позовом про визнання договору дарування земельної ділянки від 21.09.2009, укладений з ОСОБА_6 недійсним (т.1 а.с. 106);

- заява ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 09.09.2015, про залучення до провадження як потерпілого (т.1 а.с. 109,111);

- клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів від 28.12.2015, а саме: реєстраційної справи номер 06 (т.1 а.с.119);

- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 06.01.2016, згідно якої надано тимчасовий доступ до документів Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, а саме можливість ознайомитися та зробити копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с. 120);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.02.2016, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області відбулось ознайомлення із реєстраційною справою на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с. 121);

- реєстраційна справа №06 (т.1 а.с. 122-136);

- довідка №28 від 10.02.2016, відповідно до якої виконавчий комітет Бохоницької сільської ради повідомляє, що ніяких відомостей з приводу будинку по АДРЕСА_2 , по сільській раді не було до 2015 року, зазначалося лише про земельну ділянку, яка належала ОСОБА_14 , згідно договору дарування від 21.08.2009 земельну ділянку було переведено на ОСОБА_6 , яка в 2015 році звернулась до сільського голови про надання їй довідки про будинок, який збудований в 1991 році, про що їй було відмовлено, так як жодних даних про будинок по сільській раді не було, в липні 2015 року ОСОБА_6 принесла технічну документацію на будинок, на підставі якої внесено в погосподарську книгу відомості про садовий будинок (т.1 а.с. 138);

- витяг з земельно-кадастрової книги №3 с. Бохоники, масив «Поляна» ДСООТ «Сонячний» ДСООТ «Ветеран» «Магнолія» (т.1 а.с. 140-142);

- клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів від 18.02.2016, а саме: інвентаризаційної справи №581 (т.1 а.с. 143);

- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2016, відповідно до якої надано тимчасовий доступ до інвентаризаційної справи №581 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває у володінні Комунального підприємства «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» за адресою: м. Вінниця, вул. Кропивницького, 2, тобто можливості ознайомитися з нею та вилучити (здійснити виїмку) (т.1 а.с. 144);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 04.03.2016, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області відбулось ознайомлення з інвентаризаційної справою №581 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с. 145);

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 04.03.2016, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Вінницької області було вилучено інвентаризаційну справу №581 (т.1 а.с. 146);

- протокол огляду від 04.03.2016, відповідно до якого було огляну інвентаризаційну справу №581, на 67 аркуші якої виявлено заяву від імені ОСОБА_6 від 16.07.2015, яка містить рукописний текст, виконаний барвником синього кольору, про внесення змін в матеріали технічної інвентаризації дати, року побудови садового будинку. На 68 аркуші інвентаризаційної справи виявлено довідку №9 від 15.07.2015, видану від імені ТОВ «Віньковецький цегельний завод» про те, що в 1991 році ТОВ «Віньковецький цегельний завод» були проведені будівельні роботи садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка містить підпис від імені директора даного підприємства ОСОБА_23 і відбиток печатки ТОВ «Віньковецький цегельний завод» (т.1 а.с. 147);

- постанови слідчого про визнання речовим доказом від 04.03.2016 та від 17.03.2017(т.1 а.с. 148, 213,214);

- клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів від 18.02.2016, а саме: до договір купівлі-продажу №557, №558 від 24.07.2015 та документів про оцінку вартості даного майна (т.1 а.с. 149);

- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2016, відповідно до якої клопотання надано тимчасовий доступ до договір купівлі-продажу №557, №558 від 24.07.2015 на об`єкт нерухомого майна та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та документів про оцінку вартості даного майна, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_32 , тобто можливості ознайомитися з ними та зробити їх копії (т.1 а.с. 150);

- договір купівлі-продажу від 24.07.2015, реєстровий номер 558, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , предметом якого був будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (т.1 а.с. 152,153);

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2015, реєстровий номер 557, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , предметом якого була земельна ділянка площею 0,0400 га, кадастровий номер :04:001:0283, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (т.1 а.с. 154,155);

- звіт про оцінку земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_6 (т.1 а.с. 156-169);

- звіт про оцінку садового будинку, власником якого є ОСОБА_6 (т.1 а.с. 170-200);

- постанову слідчого про призначення почеркознавчої експертизи від 09.03.2016 (т.1 а.с. 201);

- висновок почеркознавчої експертизи №94-П від 31.03.2016, відповідно до якої підпис в довідці ТОВ «Віньковецький цегельний завод» №9 від 15.07.2015, виконаний не гр. ОСОБА_23 , а іншою особою (т.1 а.с. 202-206);

- рішення Вінницького районного суду Вінницької області №203/4641/12 від 26.07.2013 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування земельної ділянки від 21.08.2009 недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в частині за кожним з спадкоємців, в задоволенні якого було відмовлено (т.1 а.с. 207,208);

- ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 24.09.2013, відповідно до якої рішення Вінницького районного суду Вінницької області №203/4641/12 від 26.07.2013 залишено без змін (т.1 а.с. 209,210);

- протокол огляду від 17.03.2016, відповідно до якого було проведено огляд місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що на даній місцевості розташована земельна ділянка з будинком. Земельна ділянка з будинком огороджена металевою сіткою в дерев`яних стовпах і металевою сіткою в металевих стовпах, вхід через яку здійснюється через металеві ворота з хвірткою. За даною огорожею розташований двоповерховий цегляний будинок з покрівлею з шиферу (т.1 а.с. 212);

- розписка про отримання майна на відповідальне зберігання від 18.03.2016, відповідно до якої ОСОБА_20 було передано на відповідальне зберігання будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні №0001341 від 09.09.2015 (т.1 а.с. 215);

- клопотання слідчого про накладення арешту на майно від 18.03.2016 (т.1 а.с. 216,217);

- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2016, відповідно до якої накладено арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_20 (т.1 а.с. 218,219);

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого на підставі договору купівлі-продажу №557 виданий 24.07.2015, власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_20 (т.1 а.с. 220-224);

- постанова слідчого про призначення будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 (т.1 а.с. 225);

- висновок будівельно-технічної експертизи №1106/16-21 від 27.05.2016, відповідно до якого ринкова вартість садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 21.07.2015 становила: 448 094,00 грн. (т.2 а.с. 1-17);

- клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів від 14.07.2016 (т.2 а.с. 18);

- ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016, відповідно до якої надано тимчасовий доступ до спадкової справи №7/2011 до майна померлого ОСОБА_14 , яка перебуває у володінні приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: м. Вінниця, вул. В.Стуса, 1, (т.2 а.с. 19);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.10.2016, відповідно до якого отримано копії спадкової справи №7/2011 до майна померлого ОСОБА_14 (т.2 а.с. 20);

- матеріали спадкової справи №7/2011 до майна померлого ОСОБА_14 , відповідно до якої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки правовстановлюючий документ щодо належності вищезазначеного майна спадкодавцеві ОСОБА_14 відсутній (т.2 а.с. 21-43);

- витяг з кримінального провадження №0000113 від 24.03.2017 (т.2 а.с. 45);

- постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 27.03.2017, відповідно до якої об`єднано матеріали кримінального провадження №0001341 від 09.09.2015 та №0000113 від 24.03.2017 в одне провадження за №0001341 (т.2 а.с. 46,47);

- постанова Верховного суду від 27.05.2021 за результатом розгляду касаційних скарг ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2020 та постанову Вінницького апеляційного суду від 04.02.2021, якими було залишено без задоволення позов ОСОБА_9 , ОСОБА_8 до ОСОБА_20 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання права власності та витребування майна (т.3 а.с. 47-61);

- матеріали інвентаризаційної справи №581 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Також, судом було досліджено:
- матеріали цивільної справи №127/25218/17 за позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , ОСОБА_20 та Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за участю третьої особи Вінницької районної державної адміністрації у Вінницькій області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Заслухавши показання обвинуваченої, потерпілих, свідків, експерта, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно статей 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Щодо доведеності вини ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа являється кримінально караним діянням. Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Так, з дослідженої інвентаризаційної справи №581, яка була заведена в 2007 році, судом встановлено, що відповідно до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, 06.03.2007 року вперше було здійснено оцінку об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого зазначено ОСОБА_14 . Згідно з оцінювальним актом 06.03.2007 року вказано, що рік побудови будинку 1994. Також, було виготовлено ескіз генерального плану будинку.
16.07.2015 року ОСОБА_6 звернулася до начальника КП «ВООБТІ» із власноручно написаною заявою про внесення змін в матеріали технічної інвентаризації, в частині зазначення року забудови будинку, оскільки під час проведення первинної технічної інвентаризації помилково було зазначено рік побудови 1994, хоча фактично будинок був побудований 1991 року про, що надала відповідну довіку видану ТОВ «Віньковецький цегельний завод» №9 від 15.07.2015 року. (інвентаризаційна справа №581 арк. 67)
Згідно довідки №9 від 15.07.2015 року, в 1991 році ТОВ «Віньковецький цегельний завод» були проведенні будівельні роботи садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок було зведено в повному обсязі та був готовий до експлуатації. (інвентаризаційна справа №581 арк. 68)
Таким чином, ОСОБА_6 використала завідомо підроблений документ з метою внесення змін, до інвентарної справи в частині дати побудови будинку.
Крім вищезазначених письмових доказів, дані обставини також підтверджуються, показаннями свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_17 , які підтвердили, що саме ОСОБА_6 зверталась до КП «ВООБТІ» з заявою про внесення змін до матеріалів технічної інвентаризації в частині року будівництва вищевказаного будинку, на підтвердження чого надала довідку ТОВ «Віньковецький цегельний завод» №9 від 15.07.2015 року, достовірність якої вони не мали повноважень перевіряти, в наслідок чого саме ОСОБА_6 отримала технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та отримала можливість по спрощеній процедурі оформити (зареєструвати) право власності на будинок.
Вказане підтверджується показаннями свідка ОСОБА_23 , який обіймав посаду директора ТОВ «Віньковецький цегельний завод» та повідомив, що з ОСОБА_6 раніше знайомий не був, жодних довідок з приводу будівництва будинку їй не видавав, підпис зазначений у довідці йому не належить, що повністю узгоджується із висновком почеркознавчої експертизи №94-П від 31.03.2016 року.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, доводиться ретельно та детально дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, відповідно до ст. 190 КК України шахрайством являється заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Предметом шахрайства являється не тільки чуже майно, яке не перебуває у власності чи законному володінні винного, а й право на таке майно. Щодо об`єктів власності, що можуть відчужуватися тільки в установленому нормативно-правовими документами порядку, така можливість шахраєві може бути надана лише шляхом оформлення відповідних документів. Під такими документами слід розуміти документи, як мають правове значення, тобто встановлюють право на таке майно.
Судом з показань потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , встановлено, що будівництвом об`єкту нерухомості займались вони, разом з батьком, а про незаконні дії обвинуваченої їм стало відомо лише після його смерті, коли їм відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на об`єкт нерухомого майна. Вказане узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які повідомили, що ОСОБА_14 разом з синами будував будинок, та що ТОВ «Віньковецький цегельний завод» ніякої участі у будівництві будинку не приймав.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, згідно яких у зведеному акті вартості будинків, господарський будівель та споруд, 06.03.2007 року вперше було здійснено оцінку об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого зазначено ОСОБА_14 . Згідно з оцінювальним актом 06.03.2007 року вказано, що рік побудови будинку 1994. Також, було виготовлено ескіз генерального плану будинку.

Після чого, ОСОБА_6 , діючи на підставі довіреності наданої від імені ОСОБА_14 , здійснила 06.03.2007 року замовлення на виготовлення первинної технічної інвентаризації приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яке було виконане 19.03.2007 року.
20.02.2008 року ОСОБА_6 по довіреності від імені ОСОБА_14 , оформила договір-замовлення з метою проведення поточної інвентаризації приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який був виконаний 27.02.2008 року.
Відповідно до довідки виданої начальником КП «ВООБТІ» №14 від 20.11.2014, вказано, що станом на 20.02.2007 року була проведена технічна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_14 .
Як вбачається із договору дарування земельної ділянки №753 від 21.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_33 ОСОБА_14 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар земельну ділянку, площею 0,0400 га, кадастровий номер :04:001:0283, розташовану у АДРЕСА_2 (т.1 а.с.104).
Відповідно до свідоцтва про смерть в Книзі реєстрації смертей було внесено запис за №2045 про смерть ОСОБА_14 11.08.2011 року (т.1 а.с. 103).
Згідно довідки №15/02-14 від 19.03.2014 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_15 18.11.2011 заведено спадкову справу №7/2011 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 , на підставі заяв про прийняття спадщини поданими ОСОБА_6 , як спадкоємця за заповітом та ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як спадкоємцями за законом (т.1 а.с. 99).

З матеріалів спадкової справи №7/2011 до майна померлого ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки правовстановлюючий документ щодо належності вищезазначеного майна спадкодавцеві ОСОБА_14 відсутній (т.2 а.с. 21-43).

В подальшому 13.07.2015 року, було виконано зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд, в якому власником зазначено ОСОБА_6 та здійснено опис об`єктів, які знаходились за адресою: АДРЕСА_2 . Також було засвідчено акт поточних змін, згідно з яким на підставі довідки №9 від 15.07.2015 року, виданої директором ТОВ «Віньковецький цегельний завод», роки забудови об`єкту виправлені.
16.07.2015 року ОСОБА_6 звернулася до начальника КП «ВООБТІ» із власноручно написаною заявою про внесення змін в матеріали технічної інвентаризації, оскільки під час проведення первинної технічної інвентаризації помилково було зазначено рік побудови будинку, як 1994, хоча фактично будинок був побудований 1991 року про, що свідчить довідка видана ТОВ «Віньковецький цегельний завод» №9 від 15.07.2015 року.
Згідно довідки №9 від 15.07.2015 року, в 1991 році були проведенні будівельні роботи садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок було зведено в повному обсязі та був готовий до експлуатації.
На підставі цієї довідки, КП ВМБТІ на її замовлення виготовило технічний паспорт (в якому зазначено рік будівництва об`єкту 1991).
Зазначений технічний паспорт, копію державного акту про право власності на земельну ділянку, довідку Бохоницької сільської ради №983 від липня 2015 року ОСОБА_6 подала державному реєстратору Вінницького районного управління юстиції (т. 1 а.ст.122-136).
На підставі вищевказаних документів державним реєстратором за спрощеною процедурою відповідно до постанови КМУ №868 від 17.10.2013 року (п. 49-1) прийнято рішення 21.07.2015 р. провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно, а саме: садовий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , та того ж дня видано їй свідоцтво про право власності.
Відповідно до п. 49-1 постанови КМУ №868 від 17.10.2013 року у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад.
Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає:
- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування;
- виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою;
- технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна).
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 станом на 13.07.2015 року під час звернення до КП «ВООБТІ» з заявою про проведення поточної інвентаризації об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , а також із заявою про внесення змін в матеріали технічної інвентаризації, не являлась ні забудовником, ні користувачем, ні заінтересованою особою (в розумінні постанови КМУ №868 від 17.10.2013р,) по відношенню до даного майна, оскільки єдиним його власником та користувачем був саме ОСОБА_14 , шлюб між яким та обвинуваченою було розірвано задовго до такого звернення.
Водночас лише потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як спадкоємці за законом, мали право на належне ОСОБА_14 майно, розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , використала завідомо підроблений документ, а саме довідку Віньковецького цегельного заводу, внаслідок чого в технічній документації було змінено дату будівництва вищевказаного об`єкту з 1994 року на 1991 рік і в подальшому, ОСОБА_6 було видано технічний паспорт на будинок 1991 року забудови, який вона подала державному реєстратору та за спрощеною процедурою відповідно до постанови КМУ №868 від 17.10.2013 прийнято рішення 21.07.2015 р. провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно, а саме: садовий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , та того ж дня видано їй свідоцтво про право власності.
Аналізуючи позицію сторони захисту та показання обвинуваченої про те, що дії які були нею вчинені є законними, їй невідомо за яких обставин в матеріалах інвентарної справи з`явилась підроблена довідка Віньковецького цегельного заводу, яка була долучена лише з метою отримання зацікавленими особами приводу для порушення кримінального провадження стосовно неї, та не мала визначального значення для оформлення технічної документації, суд зазначає що вони є надуманими та спрямованими на уникнення відповідальності за скоєне, оскільки не відповідають обставинам справи та повністю спростовуються всіма доказами дослідженими в ході судового розгляду.
Крім того, не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на наявність судових рішень винесених на користь обвинуваченої за позовами потерпілих, в тому числі й постанови Верховного суду від 27.05.2021 року, оскільки дані судові рішення не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченої.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку, про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, а її дії слід кваліфікувати:
- за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа;
- за ч. 4 ст. 190 КК України, як придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачена раніше не судима (т.2 а.с. 48), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 49).
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу обвинуваченої, її майновий стан, ставлення до вчиненихкримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкцій передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України.
При цьому, суд, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, яка раніше не судима, відсутність обтяжуючих покарання обставин, тривалий час який минув з моменту скоєння правопорушень, приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України вона підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, суд звертає увагу, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, було вчинене ОСОБА_6 в 2015 році.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Нормами ч. 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах визначених статтею 49 КК України.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», а саме п. 8 передбачено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Оскільки, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, в 2015 році, а строк притягнення до відповідальності тривав три роки з дня вчинення діяння, тобто закінчився в 2018 році, враховуючи те, що після його вчинення особа не вчинила нового кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України підлягає звільненню від покарання, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Вирішуючи питання з приводу поданого потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди, суд приходить до висновку, що його слід залишити без розгляду, оскільки потерпілими було подано до суду відповідні заяви (т.2 а.с. 97,98). Разом з тим, суд звертає увагу, що цивільний позивач не позбавлений права пред`явити позовну заяву в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої вартість проведення криміналістичних досліджень (т.1 а.с. 202, т.2 а.с. 16), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинених нею кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України та скасувати відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, звільнивши її відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави Україна 5282,40 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/6155/16-к від 28.03.2016.
Речові докази в кримінальному провадженні №0001341, а саме:
- будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_20 , після набуття вироку законної сили залишити останньому;

- інвентаризаційну справу №581 на об`єкт нерухомого майна, після набуття вироком законної сили, повернути до Комунального підприємства «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» за адресою: м. Вінниця, вул. Кропивницького, 2.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3