В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002316 від 06 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, із неповною загальною середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого 26 жовтня 2009 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці 5 днів, 10 лютого 2011 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 29 липня 2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 03 червня 2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
06 серпня 2021 року приблизно о 03 год 30 хв ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, перебували біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на першому поверсі розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в якому здійснюється продаж велосипедів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 .

Надалі ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа матеріали, щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб, розбили скло вітрини, чим завдали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 28275 грн 00 к., та проникли до вищевказаного магазину, звідки таємно викрали два велосипеди, а саме: велосипед марки «Pride MARVEL», вартістю 10262 грн 56 к., та велосипед марки «Highway», вартістю 8732 грн 00 к., що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, утримуючи при собі вищевказані два велосипеди, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 18 994 грн 56 к.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 06 серпня 201 року в нічний час доби, могло бути о 03 год 30 хв разом зі знайомим вирішили проникнути у приміщення магазину. Розбили скло вітрини та викрали велосипеди. Цивільні позови потерпілих визнав у повному обсязі. У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відшкодувати розмір шкоди, який заявили у цивільних позовах. Вказали, що розмір матеріальних збитків складається з витрат на відновлення у вигляді пошкодженого майна, а саме виготовлення та монтаж двох вітринних склопакетів на суму 14 140 грн 50 к. кожний. При визначенні міри покарання обвинуваченому повністю поклалися на розсуд суду.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, особу винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст. 75, 69, 69-1 КК України.

Як роз`яснено в абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1рік 6 місяців.

Зважаючи на те, що даний злочин ОСОБА_3 вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.
Згідно цивільних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на їх користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 14 140 грн 50 к. кожний.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 визнав цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у повному обсязі, крім цього, вартість заподіяної матеріальної шкоди підтверджується відповідними документами, тому цивільні позови у частині заподіяння матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням підлягають задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме 06 серпня 2021 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: відео носій CD-R, 700 MB, марки «VIDEX», помаранчевого кольору, відео носій DVD-R, 4.7GB, марки «VIDEX», помаранчевого кольору, відео носій CD-R, 700 MB, марки «VIDEX», помаранчевого кольору, які приєднано до матералів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження; інструкцію до велосипеду марки «PrideMARVEL» та велосипед марки «PrideMARVEL» бірюзового кольору, які передані на зберігання власнику ОСОБА_8 залишити у його володінні; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_3 та додаток до нього (додаток 13), який передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 017066) повернути ОСОБА_3 .
Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 14 140 грн 50 к.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 14 140 грн 50 к.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1