Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/93/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2021 частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), погоджене з виконувачем обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 (далі - прокурор), у кримінальному провадженні № 0000071. Накладено арешт на : речі, які були вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку будинку АДРЕСА_1 , а саме : два зошити в клітинку із записами виконаними шариковою ручкою із різними цифрами, листки А-4, також із надписами шариковою ручкою; предмет схожий на пістолет із маркуванням «Stalker», з магазином в якому знаходились три предмети схожі на набої; два слоти від СІМ-карток різних операторів; мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 ; відео реєстратор марки «Alpha». У задоволенні вимог решти клопотання відмовлено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 09.12.2020 слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 000007, внесеного 06.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Відповідно до клопотання, починаючи з травня 2020 року ОСОБА_8 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, за попередньою домовленістю та разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи на меті незаконне збагачення, вступили у спільну змову з метою незаконного придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін» на території Ужгородського району, м. Ужгород, Закарпатської області. Учасники групи, за спільною узгодженістю, з метою недопущення викриття злочинних дій, застосовували заходи конспірації, яких повинні були дотримуватись всі члени групи, а саме у телефонних розмовах між учасниками групи не називали дійсної назви наркотичних засобів і психотропних речовин, пакунків у яких вони зберігалися та у подальшому збувалися, при цьому використовували різного роду «жаргонні» назви психотропних речовин, за попередньою домовленістю знали про що йде мова. Для досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно з іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи. 18.11.2020 слідчим суддею Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_12 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . 08.12.2020 під час санкціонованого обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 , було виявлено та вилучено: п`ять банківських карток - 2 «Сбербанк», 2 - «Укрсиббанк», «Ощадбанк», два зошити в клітинку із записами виконаними шариковою ручкою із різними цифрами, листки А-4, також із надписами шариковою ручкою, предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням «Stalker», з магазином, у якому знаходились три предмети схожі на набої, два слоти від СІМ-карток різних операторів, грошові кошти купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США, ювелірні вироби, мобільний телефон марки «Ergo» 1МЕЕ50348, мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» НОМЕР_4 , відеореєстратор марки «Alpha». У клопотанні слідчий також посилається на приписи ч. 3 ст. 170 КПК України, відповідно до якої у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що на підставі здобутих доказів є підстави вважати, що вилучені мобільний телефон, патрони та пістолет з магазином та патронами будуть використані як доказ. У зв`язку з цим, слідчий просить накласти арешт на наступні речі: п`ять банківських карток - 2 «Сбербанк», 2 - «Укрсиббанк», «Ощадбанк», два зошити в клітинку із записами виконаними шариковою ручкою із різними цифрами, листки А-4, також із надписами шариковою ручкою, предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням «Stalker», з магазином, в якому знаходились три предмети схожі на набої, два слоти від СІМ-карток різних операторів, грошові кошти купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США, ювелірні вироби, мобільний телефон марки «Ergo» 1МЕЕ50348, мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung» НОМЕР_4 , відеореєстратор марки «Alpha».

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що слідчим доведено, що вилучені 08.12.2020 у ході проведення санкціонованого обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 два зошити в клітинку із записами виконаними шариковою ручкою із різними цифрами, листки А-4 також із надписами шариковою ручкою; предмет схожий на пістолет із маркуванням «Stalker», з магазином, в якому знаходились три предмети схожі на набої; два слоти від СІМ-карток різних операторів; мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 ; відео реєстратор марки «Alpha», мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В ухвалі також вказується на те, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання в цій частині визнав таким, що підлягає до задоволення. Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримані вимоги ст. ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту зазначених вище предметів та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту. Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - мобільні телефони, пістолет із магазином та патронами, зошити із записами, взято до уваги правова підстава для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, що строк на звернення з клопотанням не порушений, а незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою унеможливити розпоряджатися власникам вказаними речами, з метою забезпечення кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. В ухвалі також вказується нате, що незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони використання та розпорядження ними, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає. Крім того, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти : купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США, ювелірні вироби. При цьому, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено, що вилучені в ході обшуку грошові кошти та ювелірні вироби відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні № 0000071 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги, що вилучені грошові кошти та ювелірні вироби не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України, не були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому відмовив у задоволенні клопотання слідчого в цій частині. З огляду на наведене вище клопотання задоволено частково.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що рішення слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти : купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США, ювелірні вироби є незаконним. Стверджує, що слідчим суддею не взято до уваги, що на час звернення слідчого з клопотанням виникла необхідність у збереженні вищевказаного майна як речових доказів, про що зазначено в постанові про визнання їх речовими доказами. При цьому, зазначає, що в ході досудового розслідування слідчим ще не перевірено походження виявлених у ОСОБА_13 грошових кошів, не проведено ряд судових експертиз на факт достовірності підписання договору купівлі-продажу та отримання грошових коштів, не перевірено факту системності та законності отриманих грошових коштів, які надходили на рахунки в банківських установах та були зняті за допомогою платіжних банківських карток. Вказує і на те, що повернення ОСОБА_13 вищезгаданих речових доказів може зашкодити належному здійсненню досудового розслідування, так як не виключено, що грошові кошти та ювелірні вироби могли бути здобуті злочинним шляхом. Разом із тим, зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята 10.02.2021, повний її текст оголошено 12.02.2021 без участі слідчого, а її копію отримано 23.02.2021, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати частково та накласти арешт на грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки, а в решті ухвалу залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, власника майна та його представника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; будь-яких клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин їх неявки до початку апеляційного розгляду від них не надходило; розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався.

Доводи апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення колегія суддів визнає обґрунтованими, відтак такі підлягають задоволенню. Приймаючи рішення про визнання поважними причин пропуску строку колегія суддів бере до уваги, що ухвала слідчого судді прийнята 10.02.2021, повний її текст оголошено 12.02.2021, прокурор не брав участі в розгляді клопотання, а копія оскаржуваної ухвали направлена на адресу Закарпатської обласної прокуратури 15.02.2021, що свідчить про обґрунтованість доводів апелянта про отримання копії ухвали 23.02.2021. Вказані обставини, на переконання колегії суддів є такими, що унеможливили подання апеляційної скарги у встановлений законом строк з обґрунтуванням незаконності судового рішення. При цьому беруться до уваги положення Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині доступу до правосуддя.

Колегія суддів вважає, що оскільки висновки слідчого судді про задоволення клопотання в частині накладення арешту на: два зошити в клітинку із записами виконаними шариковою ручкою із різними цифрами, листки А-4, також із надписами шариковою ручкою; предмет схожий на пістолет із маркуванням «Stalker», з магазином в якому знаходились три предмети схожі на набої; два слоти від СІМ-карток різних операторів; мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_3 ; відео реєстратор марки «Alpha», - сторонами кримінального провадження не оспорюються, тому, з огляду на положення ст. 404 КПК України не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими і перевіряються лише у частині доводів апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги таке.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна (грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки), а слідчим суддею при його розгляді вимоги вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України не були дотримані, що призвело до постановлення незаконного, необґрунтованого та передчасного судового рішення у частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на це майно.

Зі змісту поданого старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 , погодженого т. в. о. начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_15 , клопотання вбачається, що у ньому не вказується на підстави і мету арешту майна (грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки), відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідне обґрунтування необхідності арешту цього майна ; що до клопотання не додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Окрім цього, у клопотанні не міститься посилання на наявність даних, які підтверджують існування ризиків того що майно, про накладення арешту на яке ставиться питання у клопотанні (грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки), може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, втрачено, знищено, використано, перетворено, передано чи відчужено, доводи клопотання у цій частині належним чином не обґрунтовані.

Матеріали за клопотанням також не містять документів, що підтверджують право власності (володіння) виявленими та вилученими грошовими коштами, ювелірними виробами та платіжними банківськими картками.

Разом із тим, у клопотанні не вказується на те, що майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також у клопотанні не вказується на те, які саме ювелірні вироби необхідно арештувати (найменування, проба тощо).

Поряд із цим, не підтверджені належним чином і доводи клопотання про те, що майно (грошові кошти, ювелірні вироби та банківські картки) здобуте злочинним шляхом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя, приймаючи рішення, припустився суперечності, що полягає в тому, що визнавши, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, а майно, у накладенні арешту на яке відмовлено, не відповідає таким критеріям.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі не вмотивовано на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про конкретизацію підстав та мети арешту майна.

Указане, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, на що не звернув уваги слідчий суддя при його розгляді, у зв`язку із чим, дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна на підставі викладених у мотивувальній частині ухвали обставин, що у свою чергу також свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим.

За таких обставин, ухвала слідчого судді у частині відмови в задоволенні клопотання, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

На підставі наведеного вище, з огляду на недоліки, положення ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання повернути прокурору для усунення недоліків, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про накладення арешту на майно (грошові кошти, ювелірні вироби, банківські картки), задоволенню не підлягають.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що до апеляційної скарги не додано доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів клопотання про арешт майна (грошові кошти, ювелірні вироби та платіжні банківські картки), та апеляційної скарги, чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду.

При оцінці доводів клопотання в. о. начальника відділу нагляду за органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Закарпатської обласної прокуратури, прокурора ОСОБА_16 , про залишення апеляційної скарги без розгляду, береться до уваги, що чинним КПК України не передбачено прийняття апеляційним судом такого виду рішень, що відповідно до положень ст. 403 КПК України лише особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Тому клопотання прокурора у цій частині відхилено, а апеляційна скарга розглянута по суті заявлених у ній вимог.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з виконувачем обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 000007, внесеного 06.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно - п`ять банківських карток - 2 «Сбербанк», 2 - «Укрсиббанк», «Ощадбанк», грошові кошти купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США та ювелірні вироби, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з виконувачем обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 000007, внесеного 06.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно - п`ять банківських карток - 2 «Сбербанк», 2 - «Укрсиббанк», «Ощадбанк», грошові кошти купюри номіналом 1000 гривень - 3 шт., на загальну суму 3000 гривень, купюри номіналом 500 гривень - 67 шт., на загальну суму 33500 гривень, купюри номіналом 5000 Російських рублів - 25 шт., на загальну суму 12500 Російських рублів, купюри номіналом 100 доларів США - 46500 доларів США та ювелірні вироби, - повернути прокурору відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 для усунення недоліків.

Встановити строк сімдесят дві години із часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Копію ухвали надіслати прокурору відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :