Справа №636/4470/21
Провадження №1-кп/621/122/22
Ухвала
Іменем України

24 січня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Чугуїв Харківської області, є громадянкою України, має середню освіту, розлучена, не працює, є інвалідом ІІ групи, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Барнаул Російської Федерації, є громадянином України, має вищу освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Генічеськ Херсонської області, є громадянкою України, має неповну середню освіту, не одружена, не працює, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судима,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту № 0000017 від 06.01.2021 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинених в тому числі повторно та в особливо великих розмірах, у складі організованої групи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинених в тому числі повторно та в особливо великих розмірах, у складі організованої групи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинених в тому числі повторно та в особливо великих розмірах, у складі організованої групи.

Автоматизованою системою документообігу для розгляду матеріалів кримінального провадження було визначено склад суду: головуючого - суддю ОСОБА_1 суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
На час судового розгляду суддя зі складу колегії ОСОБА_10 , перебуває у нарадчій кімнаті з ухвалення рішення по іншій справі.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив мотивоване клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, передбачений статтею 176 Кримінального процесуального кодексу України, можуть не забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та у свою чергу заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилались на відсутність ризиків передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора, крім того, просили врахувати те, що обвинувачена ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом ІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Абзацом 5 пункту 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 09 липня 2021 року відносно обвинуваченої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 118 950 грн., який в подальшому було продовжено ухвалою Зміївського районного суду Харківської області на строк до 10 лютого 2022 року, включно, з визначенням застави у розмірі 181 600 грн.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 .

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 , суддею було враховано ризики: переховування обвинуваченої від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за скоєння якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй злочинах, вказує на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, на цей час судом не допитані свідки, що підтверджує існування ризику незаконного впливу на свідків.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, але не має місця роботи, розлучена, має на утриманні неповнолітнього сина 2006 року народження, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, в їх сукупності, дійшов до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід буде адекватним заходом у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченої ОСОБА_4 на свободу.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, суд до уваги не приймає.

Щодо посилань захисника на неможливість ОСОБА_4 перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, суд вважає їх не обґрунтованим та не підтвердженими будь-яким об`єктивними даними.

Щодо посилання захисника на наявність неповнолітнього сина у ОСОБА_4 , суд зазначає, що це не є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не стало перешкодою протиправної поведінки обвинуваченої.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням особи обвинуваченої та усунення ризиків продовження нею протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, дані про осіб обвинувачених дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України належить визначити обвинуваченій розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн 00 коп., який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, та у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 148, 150-153, 314-317, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора - задовольнити.

2. Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 - тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 24 березня 2022, включно.

3. Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

4. У разі внесення застави звільнити ОСОБА_4 з під варти та покласти на неї наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

5. У задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.

6. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом cеми днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: