Справа № 522/3310/22
Провадження № 1-кс/522/2114/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в якому просить змінити обраний відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
14.02.2022 до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням звернувся слідчий СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, вільно пересуваючись, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задоволено.
Захисник вважає, що на даний час нема потреби у застосуванні саме такого запобіжного заходу, до ОСОБА_5 доцільно застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості обґрунтування застосування найбільш сурового запобіжного заходу посилається лише на тяжкість вчиненого злочину, тяжкість санкції ч. 2 ст. 186 КК України, хоча у ст. 184 КПК України зазначено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститися у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.
Так, зокрема, в зазначеному клопотанні слідчого відсутні: виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У ч. 1 ст. 177 КПК України вказано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості (фактичні докази) стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
В ч. 2 ст. 177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, слідчим при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зазначені обставини перелічені у ст. 178 КПК України, хоча їх більшість містяться в матеріалах справи.
Такими є тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. З урахування особи ОСОБА_5 та судової практики це покарання вірогідніше за все призначатиметься із застосуванням ст.ст. 69 та 75 КК України; наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 в місті його постійного проживання, які виражаються в тривалому постійному мешканні за адресою АДРЕСА_1 , разом із своєю родиною дітьми та дружиною; ОСОБА_5 з 26.02.2011 перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою на сьогодні постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_8 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; позитивна репутація ОСОБА_5 за місцем проживання підтверджується відповідними характеристиками, в якій зазначено, що відносини з родиною у нього доброзичливі, довірливі. ОСОБА_5 за час проживання зарекомендував себе як дисциплінований і врівноважений громадянин, акуратний в побуті, соціально контактний, сумлінну мешканець. Порушень громадського порядку, конфліктів з сусідами не має. До сусідів відноситься привітно, шанобливо. У спілкуванні ввічливий і шанобливий. Зовні охайний, в зловживанні спиртними напоями не був помічений; ОСОБА_5 виявив добровільне бажання компенсувати завдану шкоду потерпілому ОСОБА_11 ; ОСОБА_5 хворіє на туберкульоз, що підтверджується медичною довідкою; ОСОБА_5 не має непогашених судимостей.; відсутній ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності.
Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20 вересня 2000 року № 192, обов`язок по забезпеченню медичним обслуговуванням осіб, які утримуються під вартою, покладається на адміністрацію місця попереднього ув`язнення.
Згідно з п. 2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
Відповідно до п. 2.7 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Аналогічні положення містяться в «Порядку надання медичної допомоги хворим на туберкульоз особам, взятим під варту, чи які тримаються в установах виконання покарань» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 205 від 25.06.2014 року згідно якого хворі на заразні форми туберкульозу особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в стаціонарних умовах в дільницях слідчих ізоляторів туберкульозних лікарень Державної кримінально-виконавчої служби. В адміністративно-територіальних одиницях, на території яких відсутні відомчі туберкульозні лікарні, хворі на туберкульоз особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в стаціонарних умовах у протитуберкульозних закладах. Хворі на незаразні форми туберкульозу особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах у медичних частинах слідчих ізоляторів. Хворим на туберкульоз особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі або арешту, медична допомога надається у відомчих туберкульозних лікарнях.
В окремих випадках, визначених МОЗ та Мін`юстом, медична допомога хворим на туберкульоз особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі або арешту, надається в умовах стаціонару у протитуберкульозних закладах.
Крім того, питання щодо госпіталізації особи та перевезення її до закладу охорони здоров`я, де може бути надана екстрена медична допомога особам, узятим під варту, врегульоване Порядком надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі від 21 листопада 2012 року № 1122.
В умовах воєнного стану введеного в Україні, питання щодо надання медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_5 стає під питання. А останній потребує у наданні медичної допомоги та потребує стаціонарного лікування.
У судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи. Крім того, захисник вказував на те, що будь - яких доказів наявності подальшого існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на цей час не має та стороною обвинувачення їх не доведено.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на обставини, що були підставою для застосування запобіжного заходу, доводив, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, не зникли.
Заслухавши думку прокурора, пояснення захисника, надані в обґрунтування клопотання, а також заслухавши пояснення підозрюваного та дослідивши наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
Вважаю, що необхідність застосувати інший запобіжний захід існує, оскільки немає потреби у триманні під вартою ОСОБА_12 , а навпаки, обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, полегшить і пришвидшить досудове розслідування, судовий розгляд та компенсування витрат.
Керуючись ст.ст. 132, 132, 176-179, 182, 193, 194, 196, 201, 309, 376, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою задовольнити частково.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в межах строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме:
?прибувати за викликом до слідчого, процесуального керівника, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;
?не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20:00 години до 06:00 години;
?повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;
?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

28.03.2022