Справа №443/1613/21
Провадження №1-кп/443/123/21
ВИРОК
іменем України

25 листопада 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лучани, Стрийського району,, Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.03.2016 Жидачівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

06.09.2021 приблизно о 12.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з своєю мамою ОСОБА_5 , який виник на побутовому ґрунті з особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілій один удар долонею правої руки по обличчі та два удари правою ногою по правій сідниці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у виді синців на нижній повіці лівого ока та правій сідниці, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно під час словесного конфлікту наніс потерпілій удари рукою та ногою, вказавши, що відомості викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи. Просить пробачення у потерпілої. Шкодує про вчинене та обіцяє більше такого не вчиняти.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України є правильною, оскільки останній спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілій.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він визнав вину, щиро розкаявся, раніше судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює,за місцем проживання скарг не поступало.
Крім того, суд приймає до уваги те, що потерпіла під час виступу у судових дебатах заявила, що пробачає ОСОБА_4 .

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1