Провадження № 1-кс/712/5052/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Черкаси
Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси в режимі відеоконференції, матеріали скарги ОСОБА_4 на постанови старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0000172, -
ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з указаною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 20 квітня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим та постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000172 від 29.12.2020. Вважає оскаржувані постанови незаконними та такими, що винесені передчасно, без дослідження обставин кримінального провадження та без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини, просив задовольнити в повному обсязі.

Прокурор по суті скарги заперечувала. У своїх поясненнях зауважила, що під час досудового слідства слідчим здійснювались всі необхідні заходи задля належного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, а тому скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 29.12.2020, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2020 за заявою ОСОБА_4 за фактом невиконання рішень суду службовими особами СВ Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 3 00001052.

20 квітня 2021 року постановою старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000172 від 29.12.2020.

27 серпня 2021 року постановою старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000172 від 29.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 382 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями слідчого, заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на вказані постанови.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Статтею 284 КПК України встановлений перелік підстав, що є вичерпним, та за наявності хоча б однієї з таких підстав кримінальне провадження підлягає закриттю слідчим або прокурором.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження.

Враховуючи положення ст.ст.2, 9, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, слід погодитись з висновками слідчого про необхідність закриття кримінального провадження, що викладені в мотивувальній частині постанови від 27 серпня 2021 року, які підтверджуються зібраними у справі доказами і у своїй сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення.

При проведенні досудового розслідування слідчим вжито заходів щодо встановлення об`єктивної істини, належним чином виконані процесуальні та слідчі дії в обсязі необхідному для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Так, під час досудового розслідування слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , котрий зазначив, що дійсно проводив в складі слідчої групи досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001052, безпосередньо слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні він не виконував, ухвалу про ознайомлення ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження не отримував, та відповідно не ознайомлював останнього з матеріалами кримінального провадження. В подальшому ним було прийняте рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Опитано слідчого ОСОБА_7 , котра пояснила, що після проведеного допиту ОСОБА_4 було надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0001052 в декількох томах. Потерпілий повідомив, що не бажає перечитувати все кримінальне провадження, а знайде лише те, що йому цікаво. Так як КПК України не передбачає складання окремого процесуального документу після такого ознайомлення потерпілого з матеріалами кримінального провадження ( не було проведено відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 КПК України), тому дане ознайомлення пройшло в усній формі, без оформлення окремого процесуального документа.

15.07.2021 під час допиту ОСОБА_4 в якості свідка, оперативними працівниками за дорученням слідчого, ОСОБА_4 відмовився надавати покази.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України обов`язковою ознакою складу злочину для притягнення до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами є заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що у ході досудового розслідування встановлено, що рішення суду виконане, а тому відсутній склад злочину, його об`єктивна та суб`єктивна сторони, які пов`язані з невиконанням службовими особами ГУНП в Черкаській області рішення суддів.

Встановлення зазначених обставин і їх належна оцінка обумовили прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Посилання скаржника щодо неповноти досудового розслідування не спростовують об`єктивності висновку слідчого, в контексті з`ясованих обставин кримінального провадження, які підтверджені належними та допустимими доказами, а тому доводи ОСОБА_4 про передчасність та незаконність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, постанова старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000172 від 29.12.2020 прийнята слідчим з дотриманням вимог КПК, а досудове розслідування проведено повно, з дослідженням всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для задоволення скарги в частині скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження відсутні.

Стосовно вимоги скаржника щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, то в цій частині скарга також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України, майнова шкода полягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ.

Натомість, зі змісту заяви ОСОБА_4 від 28.09.2020 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 382 КК України, не вбачається жодного належного обґрунтування, що заявнику завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанови старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0000172 відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1