Справа № 333/746/20
Провадження № 1-кп/333/77/22
УХВАЛА
Іменем України
10 січня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000167 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження № 0000167 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою на два місяці у зв`язку з тим, що закінчується двохмісячний строк тримання під вартою обвинуваченого та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, обвинувачуються.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на те, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений не має наміру приховуватись та впливати на потерпілого та свідків. Крім того ОСОБА_4 має можливість відбувати домашній арешт на території Запорізької області, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Помешкання належить ОСОБА_8 , який дає згоду та не заперечує проти цього.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на те, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений не має наміру приховуватись та впливати на потерпілу та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт

Потерпілий ОСОБА_9 у підготовче засідання не з?явився.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою суду від 15.11.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.01.2022 року.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою, суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість обвинувачених ( ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, у лікарів нарколога та психіатра не перебувають), їх майновий стан (офіційно не працюють, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (не одружені, ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, відсутні жодні особи на утриманні).

Судом враховується також і тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі).
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За змістом обвинувального акту, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, тому у суду є певні переконання, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, і на відомостях щодо відсутності офіційного та постійного місця роботи обвинувачених, та, як наслідок, відсутності законних джерел доходу.
Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду, відносно обвинувачених продовжують існувати ризик, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.
Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначений ризик як реальний та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи, суд, з урахуванням викладеного, приймає рішення про задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.314-316, 331, 372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 - задовольнити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, а саме до 10 березня 2022 року включно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, а саме до 10 березня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МУЮ арештний дім.
Апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1