ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1750/21 Справа № 195/1897/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000326, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Марганець
Дніпропетровської області, який проживає за
адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 24 грудня 2021 року без визначення розміру застави у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що інкримінований ОСОБА_8 злочин підпадає під категорію тяжких злочинів, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обґрунтовуючи в апеляційній скарзі вимоги підозрюваний посилається на те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що потерпілій ОСОБА_9 відшкодовано шкоду та вона не має претензій.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 домашній арешт в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що під час затримання, що відображено у протоколі затримання та під час судового засідання повідомлялось, що підозрюваний 24 жовтня 2021 року о 17:00 год. був затриманий співробітниками поліції у м.Енергодарі Запорізької області без фіксації і складання протоколу затримання та доставлений о 19:00 год. до Камянсько-Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, після чого доставлений до слідчого ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де був протриманий всю ніч і лише об 11:00 год. 25 жовтня 2021 року слідчим було повідомлено Регіональний центр з безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області про необхідність призначення адвоката для захисту прав затриманого, тобто більше 24 годин

ОСОБА_8 фактично затриманий без належної фіксації, що є грубим порушенням прав на свободу та пересування. Зазначає, що про існування кримінального провадження ОСОБА_8 стало відомо лише 25 жовтня 2021 року при врученні повідомлення про підозру. Звертає увагу на те, що в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомив, що ним було відшкодовано шляхом повернення потерпілому майна, яке зазначено у повідомленні про підозру і що він був впевнений, що потерпілі не мають матеріальних претензій щодо нього. Зазначає, що думка потерпілого в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу не врахована, тобто безпосередньо не досліджена судом.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника і підозрюваного та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні
ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 17 листопада 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 30 серпня 2020 року, яка дала показання про те, що 20 серпня 2020 року повернувшись за місцем мешкання вона виявила відсутність належних їй електроінструментів, вказавши їх характеризуючі ознаки, за якими в подальшому в ході пред`явлення речей для впізнання впізнала свої речі; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01 вересня 2020, який дав показання про те, що в двадцятих числах серпня 2020 року ОСОБА_8 попросив його скористатись сараєм, розташованим по АДРЕСА_3 , з метою зберігання особистих речей на деякий час, на що він погодився, після цього ОСОБА_8 попросив його ( ОСОБА_11 ) взяти свій паспорт та здати в ломбард електроінструменти, які ОСОБА_8 зберігав в його сараї, на що ОСОБА_11 погодився та вони разом поїхали до ломбарду і заклали електроінструменти на паспорт ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01 вересня 2020 року, яка повідомила, що у двадцятих числах серпня 2020 року приблизно о 05:20 год. вона, знаходячись біля свого під`їзду по АДРЕСА_3 , бачила, як до під`їзду під`їхав автомобіль, з якого ОСОБА_8 почав переносити електроінструменти в сарай; а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Що стосується доводів підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 офіційно не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, який вчинено повторно та поєднане з проникненням у житло, інкримінований підозрюваному злочин за ч.3 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, перебував у розшуку в даному кримінальному провадженні, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни змісту їх показань на його користь.
Також, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що вказує на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підозрюваного доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Доводи захисника та підозрюваного про те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що потерпілій ОСОБА_9 відшкодовано шкоду та вона не має претензій, не є підставою для зміни обраного до підозрюваного запобіжного заходу з огляду на те, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Щодо посилання захисника на те, що підозрюваний 24 жовтня 2021 року о 17:00 год. був затриманий співробітниками поліції у м.Енергодарі Запорізької області без фіксації та складання протоколу затримання, що вважає грубим порушенням прав на свободу та пересування, слід зазначити, що та обставина, що протокол затримання щодо ОСОБА_8 був складений не за місцем його затримання, а у відділенні поліції не порушує положення кримінального процесуального закону, яким дозволяється оформлення (складання) протоколу затримання після доставки затриманого до органу досудового розслідування.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного, спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисника та підозрюваного слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4