Номер провадження: 11-сс/813/1253/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «Автостайл» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000620 від 28.05.2021 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, -

встановив:

СВ ВП№2 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000620 від 28.05.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України.
Згідно клопотання прокурора, 28.05.2021 року до ВП№2 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_10 , яка є арбітражним керуючим ТОВ «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-ЕЛІТ» зареєстроване за адресою, м. Одеса, вул. Жуковського, 47 про несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї.
Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено що ОСОБА_10 , є арбітражним керуючим ТОВ «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-ЕЛІТ», на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1818, виданого на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2017 № 1868/5, постанови Господарського суду Одеської області у справі № 916/585/18 від «26» листопада 2018р. про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/585/18(916/1051/20, суддя ОСОБА_11 ) від 19.10.2020 року позов ТОВ «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-ЕЛІТ» до АТ «Альфа-Банк», ТОВ «Автостайл» задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37407015 від 04.10.2017 року, прийняте державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» ОСОБА_12 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівельною готовністю 15%, розмір загальної площі (фактично) 793,7 кв. м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1., укладений 20.12.2017 року між АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником є АТ «Альфа-Банк») та ТОВ «Автостайл», договір зареєстрований за №3294.
Даний об`єкт розташований на земельній ділянці загальною площею 0,5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, кадастровий номер земельної ділянка :35:002:0009 (реєстраційний номер майна 01), одночасно з посвідченням договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, між АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником є АТ «Альфа-Банк») та ТОВ «Автостайл» також було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2017 року, зареєстровано в реєстрі №3295 та додаткової угоди до даного договору від 31.01.2018 року, реєстровий номер №302.
З метою виконання даного рішення, ОСОБА_10 звернулась з заявою до реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області ОСОБА_13 , яка у подальшому на підставі вищевказаного рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/585/18(916/1051/20, суддя ОСОБА_11 ) від 19.10.2020 року скасувала запис про реєстрацію права власності за ТОВ «Автостайл» та потім без достатніх на те правових підстав, оскільки договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівельною готовністю 15%, розмір загальної площі (фактично) 793,7 кв. м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1., укладений 20.12.2017р. між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (правонаступником є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автостайл», договір зареєстрований за №3294 було судом визнано недійсним, знову зареєструвала право власності на вищевказаний об`єкт за ТОВ «Автостайл» (РНМО 01, індексний номер витягу 241341222 від 21.01.2021 року).
Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 року по справі № 916/585/18(916/1051/20) рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/585/18(916/1051/20, суддя ОСОБА_11 ) від «19» жовтня 2020р. залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Так наявні достатні підстави вважати, що такі дії реєстратора ОСОБА_13 свідчать про її упередженість та сприяння третім особам у незаконному заволодінні майном, що є складовою частиною ліквідаційної маси підприємства. Невтручання з боку правоохоронних органів у даний процес може призвести у подальшому до незаконного відчуження майна третім особам, що зробить неможливим виконання законного судового рішення та призведи до неповоротних втрат.
Також заявник вказує на те що в подальшому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно почали проводитися незрозумілі реєстраційні дії щодо даного об`єкту майна, яке фактично відповідно до рішення суду повинно бути ліквідаційною масою ТОВ «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-ЕЛІТ». Заявник вказує, що наразі також провадяться незрозумілі дії в реєстрі щодо вказаного об`єкта нерухомого майна, що мають усі ознаки несанкціонованих дій з інформацію без належних на те правових підстав.
Також заявник зазначає, що невстановлені особи почали приїжджати до її офісу, який розташований у Приморському районі міста Одеса, за адресою: вул. Жуковського, 47 з погрозами, про необхідність відмовитись від ліквідаційної процедури Товариства, та не чинити жодних дій щодо об`єкта незавершеного будівництва, а саме курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівельною готовністю 15%, розмір загальної площі (фактично) 793,7 кв. м.
Враховуючи вищевикладене, в діях реєстратора ОСОБА_13 наявні ознаки кримінального правопорушення у виді несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, а саме несанкціоновані зміни інформації щодо об`єкту незавершеного будівництва, а саме курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівельною готовністю 15%, розмір загальної площі (фактично) 793,7 кв. м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, який зареєстровано на праві власності за ТОВ «Автостайл» (РНМО 101) та земельної ділянки на якій даний об`єкт розташований, а саме на земельної ділянки загальною площею 0,5291 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянка :35:002:0009 (реєстраційний номер майна 01)
01.06.2021 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке зазначено у клопотанні, посилаючись на необхідність збереження речових доказів, а також задля попередження відчуження цього майна.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя пославшись на те, що нерухоме майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може бути відчужене та може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Крім того, слідчий суддя зазначив, що незастосування арешту на нерухоме майно може призвести до його відчуження або знищення, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ТОВ «Автостайл» - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про накладення арешту на нерухоме майно. Апелянт стверджує, що слідчим суддею не було надано належної оцінки доводам прокурора, щодо об`єктивної необхідності накладення арешту, оскільки є очевидними обставини, що майно на яке накладено арешт, не може бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, оскільки належить особі, яка не є підозрюваною.

Одночасно, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вказуючи на те, що оскаржену ухвалу постановлено без виклику представника ТОВ «Автостайл». 09.08.2021 року адвокат ОСОБА_8 дізнався про накладення арешту на майно та відразу 10.08.2021 року звернувся з апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача; представників ТОВ «Автостайл», які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Оскільки клопотання прокурора було розглянуто слідчим суддею без виклику власника майна, або його представника, про існування оскарженої ухвали представник власника майна дізнався 09.08.2021 року з інформаційної довідки №269616467, а 10.08.2021 року подана апеляційна скарга, відповідно до приписів ч.3 ст.395 КПК строк на апеляційне оскарження адвокатом не пропущений та поновлення не потребує.
Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, а в п. 10 ст. 393 КПК вказано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

У ст. 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження зазначене в оскарженій ухвалі майно належить ТОВ «Автостайл», згідно долучених до матеріалів провадження документів.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник ТОВ «Автостайл» - адвокат ОСОБА_8 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання прокурора, слідчий суддя, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, прийшов до помилкового висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям визначеним в ч.1 ст.98 КПК, фактично продублював непереконливі доводи клопотання про підстави накладення арешту на майно та безпідставно задовольнив клопотання прокурора.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Ініціювання слідчим та прокурором питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора або слідчого та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що посилання, як прокурора у клопотанні, так і слідчого судді в оскарженій ухвалі на те, що є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка є речовими доказами, оскільки може бути об`єктом вчинення злочину та може бути відчужене або знищене, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не підтверджуються доказами, долученими до клопотання прокурора.

Згідно матеріалів кримінального провадження №0000620 від 28.05.2021 року, долучених до клопотання прокурора, вказане кримінальне провадження зареєстроване за ч. 1 ст. 362 КК України.

Посилання в клопотанні на те, що нерухоме майно може бути предметом злочину є безпідставними, оскільки до клопотання не долучено жодного доказу, який би свідчив про такий факт.

Прокурор не надав апеляційному суду раціонального пояснення за якими критеріями нерухоме майно відповідає ознакам речових доказів у кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 362 КК України, предметом дослідження в якому є дії державного реєстратора.

Матеріали кримінального провадження не містять даних, що комусь із керівників ТОВ «Автостайл» повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні, або є в даному кримінальному провадженні особами, які за законом несуть цивільну відповідальність.

До клопотання прокурора не долучено документів, які свідчать про існування цивільного позову пред`явленого будь-ким до ТОВ «Автостайл», або посадових осіб підприємства.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б вказували на те, що нерухоме майно, належне ТОВ «Автостайл», має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним у ст.ст. 98, 168, 170 КПК.

Більш того, представниками ТОВ «Автостайл» апеляційному суду надані копія постанови Великої Палати Верховного суду від 15 червня 2021 року по справі 916/585/18 (916/1051/20), згідно якого товариство на законних підставах набуло право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101) щодо якого прокурором ініційоване питання про накладення арешту, тому обмеження права власника майна на користування належним йому майном суперечить Конституції України та законодавству.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор не довів факту існування підстав для застосування до належного ТОВ «Автостайл» майна, обмежувальних заходів.

З урахуванням наведеного, покладені в основу оскаржуваної ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, апеляційний суд визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК, про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Автостайл» - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року, якою накладено арешт у кримінальному провадженні №0000620 від 28.05.2021 року на майно: об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (кадастровий номер :35:002:0009) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно: об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (кадастровий номер :35:002:0009).
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4