ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/576/22 Справа № 201/9380/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 березня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду даного питання у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі, при цьому судовий розгляд кримінального провадження триває, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає у м. Полтава, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений ОСОБА_5 має можливість незаконно вплинути на потерпілу, свідків та переховуватись від суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не заявлено та не було вручено ані обвинуваченому, ані стороні захисту, ані суду письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою. Вказує на те, що всі зібрані в ході досудового розслідування докази свідчать про невинуватість ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині. Зазначає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, проживає у м. Полтаві разом із батьками, має джерело доходу, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. На думку захисника, наявність ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, є лише припущенням прокурора.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Враховуючи, що захисник ОСОБА_6 подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, а прокурор клопотання про його особисту участь в судовому засіданні до суду не подавав, апеляційний суд приходить до висновку про здійснення розгляду провадження без участі захисника та прокурора.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №201/9380/21, 04 січня 2022 року в судовому засіданні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, що виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої особи (зґвалтування).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та доводи обвинуваченого і захисників щодо зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, фактично проживає в м. Полтаві, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Також, ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою змін їх показань.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Що стосується посилання захисника на те, що стороною обвинувачення, в порушення вимог КПК України, не було надано письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_5 строк тримання під вартою, керувався саме ч. 3 ст. 331 КПК України, відповідно до якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо твердження захисника про те, що всі зібрані в ході досудового розслідування докази свідчать про невинуватість ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині, апеляційний суд зазначає, що питання кваліфікації дій, доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення надається судом при ухваленні судового рішення по суті справи.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в апеляційній скарзі не наведено.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, проживає у м. Полтаві разом із батьками, має джерело доходу, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_5 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3