ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1383/21 Справа № 210/3144/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000613, за ч.2 ст.364, ч.2 ст. 249 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 23 червня 2021 року накладено арешт на вилучений під час обшуку 17.06.2021 р. транспортний засіб ВАЗ 21213-110-00, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію та ключ від замку запалювання, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за фактом незаконного зайняттям рибного промислу, під час якого було проведено обшук виявлено та вилучено автомобіль, ключі від нього та свідоцтво на транспортний засіб, які визнані речовими доказами, а тому для виконання цілей кримінального провадження, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають та можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, а також збереження речових доказів слідчий суддя наклав арешт.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, так як після проведення обшуку автомобіля в ньому не було знайдено речей чи документів на відшукання яких було надано дозвіл. Разом з цим було вилучено автомобіль, який має статус тимчасово вилученого, і який не відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, ОСОБА_6 вказує, що він не є підозрюваним і не має відношення до кримінального провадження.
В апеляційному суді ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
Як видно з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, що в провадженні ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000613 від 05 вересня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 364,ч.2 ст. 249 КК України(а.с.5-6)
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля ВАЗ 21213-110-00, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення речей, предметів, зазначених в ухвалі.(а.с.34)
17 червня 2021 року слідчим було проведено обшук автомобіля, який було вилучено із свідоцтвом від нього та ключами(а.с.35-37), та того ж дня автомобіль визнаний речовим доказом(а.с.38-41).
Слідчий суддя розглянув клопотання та наклав арешт на вилучене майно з метою збереження речового доказу.(а.с.47-48).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні суб`єкта, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та автор клопотання не дотрималися.
Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим, матеріали клопотання про арешт майна підтверджується, що ухвалою слідчого судді від 09 червня 2021 року було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля ВАЗ 21213-110-00, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення речей, предметів, зазначених в ухвалі. Тобто не надавався дозвіл на вилучення автомобіля, який був проведений 17 червня 2021 року, а тому транспортний засіб є тимчасово вилученим майном, і з клопотанням про його арешт відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, слідчий повинен був звернутися не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Однак як видно з вхідного штампу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу клопотання було отримано 23 червня 2021 року, тобто подано з пропуском строку.
Крім цього, слідчий в клопотання зазначив, що автомобіль, свідоцтво на нього та ключі є речовими доказами, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Однак, як видно з протоколу обшуку автомобіля, що в ньому не виявлено слідів злочину та інших фактичних даних про причетність автомобіля до злочину на підставі чого його можливо було б вважати знаряддям вчинення кримінального правопорушення(а.с.36), а тому клопотанням та доданими до нього матеріалами не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу, у звязку з чим відсутні правові підстави для накладення арешту.
Таким чином, доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду знайшли своє підтвердження, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року, якою накладено арешт на на вилучений під час обшуку 17.06.2021 р. транспортний засіб ВАЗ 21213-110-00, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію та ключ від замку запалювання, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання від 18 червня 2021 року старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 погодженого прокурором ОСОБА_8 про арешт майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4