Справа № 489/1006/22
кримінальне провадження
№1-кс/489/389/22
УХВАЛА

23 лютого 2022 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

ВСТАНОВИВ

СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000198 від 16.02.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 16.02.2022 під час особистого обшуку ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Підтримуючи вищезазначене клопотання, слідчий зазначив, що у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі є речовими доказами, оскільки зберегли на собі можливі сліди злочину, а тому з метою їх збереження, проведення необхідних експертиз, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, а також на те, що слідчим під час розгляду клопотання доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, слідчий суддя з метою збереження речових доказів, вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучене в ході особистого обшуку майно.

Заперечення захисника в частині відсутності під час розгляду клопотання постанови слідчого про визнання зазначених вище речей речовими доказами, само по собі не спростовує той факт, що останні відповідають критеріям речових доказів, визначеним в ст. 98 КПК України, а тому до уваги слідчим суддею не приймаються.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на:

- джинсові штани світло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору;

- змиви речовини бурого кольору із правої руки;

- змиви речовини бурого кольору із лівої руки, вилучені в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя