Справа № 522/3809/22
Провадження № 1-кс/522/2070/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2022 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, фізичної особи-підприємця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2017 році (точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 , знаходячись у невстановленому місці поблизу автомобільної траси сполученням Херсон Мелітополь на території Херсонської області, діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення правил обороту вогнепальної зброї та бойових припасів, за невстановлених обставин незаконно придбав у невстановленої особи: автомат АК-74, серійний номер: НОМЕР_1 ; пістолет Макарова, серійний номер: НОМЕР_2 ; боєприпаси калібру 9х18 мм, у кількості 57 шт.; боєприпаси калібру 5,45 мм, у кількості 1108 шт; гранату Ф-1, у кількості 2 шт.; гранату РГ-42, у кількості 1 шт., без передбаченого законом дозволу, заплативши за них грошові кошти в сумі 1000 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 незаконно зберігав зазначені вогнепальну зброю та бойові припаси за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.
10.03.2022 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками Управління СБ України в Одеській області виявлено і вилучено: автомат АК-74, серійний номер: НОМЕР_1 ; пістолет Макарова, серійний номер: НОМЕР_2 ; боєприпаси калібру 9х18 мм, у кількості 57 шт.; боєприпаси калібру 5,45 мм, у кількості 1108 шт; гранату Ф-1, у кількості 2 шт.; гранату РГ-42, у кількості 1 шт.
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним придбанням бойових припасів слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним зберіганням вогнепальної зброї та бойових припасів розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості у часі) без відповідного дозволу такими предметами, що знаходяться не при особі, а в обраному нею місці.
З урахуванням вищевикладених обставин ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, за ознаками: зберігання, придбання вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім того, в липні 2019 року ОСОБА_4 , знаходячись в м. Севастополі Автономної Республіки Крим (територія, тимчасово окупована країною-агресором Російською Федерацією), біля пам`ятника невідомому солдату і матросу, будучи невдоволеним чинною державною владою в Україні, сповідуючи антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, будучи прихильником приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, особисто зустрівся з невстановленим співробітником іноземної спеціальної служби Федеральної служби безпеки Російської Федерації (ФСБ РФ), на ім`я ОСОБА_9 . В ході зустрічі ОСОБА_4 одержав від вказаного співробітника ФСБ РФ пропозицію співпрацювати з органами ФСБ РФ, виконувати їх спеціальні завдання на шкоду Україні і здобувати та передавати їм розвідувальну інформацію щодо України. На вказану пропозицію ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що у 2014 році Російська Федерація тимчасово окупувала територію Автономної Республіки Крим, а також окремі райони Донецької та Луганської областей (під виглядом створення псевдодержавних утворень терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР»), відповів згодою, тим самим у нього виник злочинний умисел, направлений на надання Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
На виконання свого злочинного умислу, цього ж дня ОСОБА_4 одержав від невстановленого співробітника ФСБ РФ на ім`я ОСОБА_9 перше завдання здобути і передати йому інформацію про громадян РФ, які перебували в Україні і входили до складу добровольчих батальйонів Збройних Сил України та органів Національної поліції, з метою подальшого переслідування їх та їхніх родичів на території Російської Федерації, яке зобов`язався виконати. Крім того, від співробітника ФСБ ОСОБА_4 одержав інструкцію, що у подальшому завдання в інтересах ФСБ РВ він отримуватиме і звіти про їх виконання надаватиме їхнім спільним зв`язкам громадянам Російської Федерації ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
Приблизно через місяць ОСОБА_4 , знаходячись в м. Одесі, в ході телефонної розмови з громадянином Російської Федерації ОСОБА_12 повідомив останньому, що раніше одержане від співробітника ФСБ РФ на ім`я ОСОБА_9 завдання здобути і передати інформацію про громадян РФ, які перебували в Україні і входили до складу добровольчих батальйонів Збройних Сил України та органів Національної поліції, виконати не зміг у зв`язку з відсутністю можливостей.
У 2021 році (точні дата і час не встановлені) ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в м. Одесі, одержав від громадянин Російської Федерації ОСОБА_13 завдання здобути і передати йому інформацію щодо проведення спільних військових навчань НАТО і України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Приблизно у цей же період часу ОСОБА_4 вказане завдання виконав, а саме за невстановлених обставин здобув з невстановлених джерел фотографії щодо ходу спільних військових навчань НАТО і України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і відправив їх ОСОБА_10 в месенджері «Telegram».
24.02.2022 року о 05:00 год., за наказом Президента Російської Федерації (далі за текстом РФ) ОСОБА_14 , РФ незаконно вторглась на територію Україну та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Незважаючи на віроломний напад Російської Федерації на Україну з використанням Збройних сил Російської Федерації та інших силових підрозділів, ОСОБА_4 від своєї злочинної діяльності не відмовився, а навпаки, ставши на злочинний шлях, активізував та поширив її. Так, 24.02.2022 року, у невстановлений час, ОСОБА_4 в ході телефонної розмови зі співробітником ФСБ на ім`я ОСОБА_9 , який в ході розмови використовував мобільний телефон ОСОБА_11 , одержав від нього завдання шляхом особистого спостереження здобути інформацію про розташування блок-постів, створених для охорони і оборони території Одеської області від підрозділів країни-агресора Російської Федерації, а також кількості і озброєння представників Збройних Сил України, правоохоронних органів і територіальної оборони, які несли чергування на них, після чого передавати цю інформацію в месенджері «Telegram» ОСОБА_11 на її мобільний телефон.
У подальшому, у період з 24.02.2022 року по 10.03.2022 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на допомогу Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації проти України, виконуючи завдання представника спеціальної служби Російської Федерації ФСБ РФ, особисто об`їжджав місцевість у м. Одесі і в Одеському районі Одеської області, шляхом особистого спостереження здобував інформацію про розташування блок-постів, створених для охорони і оборони території Одеської області від підрозділів країни-агресора Російської Федерації, а також кількість і озброєння представників Збройних Сил України, правоохоронних органів і територіальної оборони, які несли чергування на них, після чого передавав цю інформацію в месенджері «Telegram» ОСОБА_11 на її мобільний телефон у вигляді текстових повідомлень, фотографій, координат розташування блок-постів.
10.03.2022 року злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками Управління СБ України в Одеській області.
З урахуванням вищевикладених обставин ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за ознаками: державна зрада, за ознаками: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці Україні: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
За сукупністю, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 111 КК України.
11.03.2022 року о 01:30 год. ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Цього ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
12.03.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 111 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, та у вчиненні тяжкого злочину, знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується його зв`язком з ФСБ РФ, чим може зашкодити виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 ставиться запобігання подальших спроб приховуватись від органів досудового розслідування і суду. Інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково.
Підозрюваний та його захисники під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, захисника, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, який карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування підтверджується зібраними матеріалами, і таких доказів є об`єктивно достатньо для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Окремо слідчий суддя враховує, що наразі зібрання усього необхідного обсягу доказів є неможливим у зв`язку із активними бойовими діями в окремих регіонах України.
Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та збереження його життя .
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підставою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 111 КК України.
Так, на даний час, є всі підстави вважати, що підозрюваний за вчинення особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, без стійких соціальних зв`язків може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому є ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на винятковий характер кримінальних правопорушень, які ставляться у підозру ОСОБА_4 , що мали місце у зв`язку із збройною агресією РФ, і які пов`язані із веденням агресивної війни, в тому числі проти цивільного населення, слідчий суддя вважає, що у разі не застосування виключно найсуворішого запобіжного заходу існують ризики, що підозрюваний буде продовжувати вчинення аналогічних злочинних дій.
Також, слідчий суддя враховує обставини зазначені в ст. 178 КПК України, а саме: відсутність стійких соціальних зв`язків, характеру кримінальних правопорушень та умови вчинення таких злочинів, а тому дійшов висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .
Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, гарантії, передбачені ст. 5 покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку підозрюваного на слухання. Розмір застави має оцінюватись з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність та інше, тобто щоб перспектива втрати застави у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.
Застава необхідна лише тоді, коли існують підстави для тримання під вартою. Якщо ризику втечі можна уникнути за допомогою застави або інших гарантій, обвинуваченого слід звільнити, враховуючи, що у нього менше причин для втечі, коли очікується більш м`яке покарання.
Крім того, розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу та також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) та його платоспроможність. За певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину.
Таким чином, відповідно до норм Європейського законодавства, застава є гарантією уникнення спроби підозрюваного втечі.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 12 березня 2022 року 5 011 620 (п`ять мільйонів одинадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора;
2) не відлучатися за межі України, без дозволу слідчого, прокурора;
3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянки України, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;
5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками та підозрюваними, в рамках даного кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту затримання, тобто з 11 березня 2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 10 травня 2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав _________________________________________
дата, прізвище, підпис підозрюваного
12.03.2022