Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

"20" грудня 2021 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 357 ч.1 КК України, відносно якого застосовано запобіжний захід тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 357 ч.1 КК України. Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 02 січня 2022 р.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини, оскільки в судове засідання вкотре не прибули свідки обвинувачення, на допиті яких наполягає прокурор. Судом постановлена ухвала про привід свідка обвинувачення ОСОБА_6 на 01 лютого 2022 р.

У зв`язку із закінченням строку тримання обвинуваченого під вартою, судом відповідно до вимог ст. 331 ч.3 КПК України на обговорення учасників судового засідання винесе питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор просить продовжити стосовно ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, зазначивши, що він раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, оголошувався у розшук, він не має міцних соціальних зв`язків, наявні достатні підстави, вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти існуючим ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Обвинувачений відмовився від висловлювання своєї позиції з цього питання.

Захисник висловила не згоду із прокурором щодо продовження запобіжного заходу стосовно підзахисного. При цьому зазначила, що він тривалий час утримується під вартою. Він потребує лікування. Просить змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації та фактичного проживання до арешту.

Суд вислухавши учасників судового засідання дійшов наступного.

ОСОБА_4 , згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 357 ч.1 КК України, один із яких віднесений до тяжкого умисного злочину за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, стосовно нього раніше були встановлені при застосуванні та продовженні запобіжного заходу, ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.1,5 КПК України: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Він не має міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Стосовно нього у зв`язку із неприбуттям до суду без поважної причини постановлялися судом ухвали про привід від 04.05.2020 р., 03.08.2020 р..

Суд також зазначає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України надійшов до суду 07.11.2019 р. (епізод від 21.07.2019 р.).

01.04.2020 р. до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 (епізод від 08.03.2020 р.), кримінального проступку, передбаченого ст. 357 ч.1 КК України.

01.10.2020 р. до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України (епізод від 04.07.2020 р.).

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за злочини, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 4 до 6 років позбавлення волі), як елементи оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведено продовження існування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 раніше встановлених ризиків, передбачених ст. 177 ч.1, п.1,5 КПК України.

Суд дійшов висновку доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у т.ч. домашній арешт, не зможуть запобігти зазначеним існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 із тримання під вартою на інший більш м`який, у т.ч. цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що стороною захисту не надано будь-яких документів, доказів на підтвердження не можливості тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 за станом здоров`я чи наявних інших нових обставин, які не були раніше предметом дослідження судом при вирішенні питання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вкотре зазначає, що надання медичної допомоги особам, які утримуються в СІЗО здійснюється відповідною установою, в якій вони утримуються.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд також враховує докази надані стороною обвинувачення суду в обґрунтування висунутого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення.

Суд визнає, що справжні інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,331,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 17 лютого 2022 р.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України, вручити обвинуваченому.

Ухвала може бути оскарження в порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду