Справа № 499/600/19
Провадження № 1-кп/496/162/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.05.2012 року Березівським районним судом Одеської області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, до 10 років позбавлення волі, звільнений 01.03.2019 року по відбуттю покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2019 року приблизно о 18.30 год, ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_14 в АДРЕСА_1 , спільно з останнім вживав алкогольні напої. В ході розпиття алкогольних напоїв, у ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_14 не хотів повертати ОСОБА_13 його мобільний телефон та незначну суму грошових коштів. Під час конфлікту ОСОБА_14 за допомогою кухонного ножа наніс тілесне ушкодження ОСОБА_13 . В подальшому, ОСОБА_13 , знайшовши в приміщенні, де вони розпивали алкогольні напої, сковороду, наніс нею ОСОБА_14 один удар в обличчя, після чого ще один в область голови, від даних ударів ОСОБА_14 впав на землю в положення «навприсядки», проте ОСОБА_13 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків зі ОСОБА_14 , усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, а саме: наніс ОСОБА_14 два удари вищевказаною сковородою в область обох плеч та при цьому наніс невизначену кількість ударів кулаком правої руки та обома ногами в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_14 . Далі ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, взяв в праву руку металеву каструлю, яка була поряд, та наніс нею невизначену кількість ударів в область голови та тулуба ОСОБА_14 . В подальшому ОСОБА_13 хотів залишити приміщення вказаного будинку, при виході запримітив сокиру, яку взяв у праву руку, спочатку вийшов з будинку, але потім повернувся для завершення свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 . Повернувшись до приміщення будинку, ОСОБА_13 побачив ОСОБА_14 , який доповз до ліжка та сидів на ньому, після чого ОСОБА_13 наніс сокирою, тримаючи її в правій руці, два удари в область голови та стегон обох ніг ОСОБА_14 , від чого останній схопився обома руками за дану область та почав кричати, що його вбивають. Далі ОСОБА_13 , залишивши сокиру, схопив молоток, який був в сусідньому приміщенні та повернувшись до ліжку на якому сидів ОСОБА_14 , наніс останньому молотком два удари в область рук, а саме пальців, якими ОСОБА_14 прикривав від болі свої стегна. Своїми протиправними діями ОСОБА_13 заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: множинних забійних ран лобової області голови, множинні садна і синці обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, крововиливи у м`які покрови голови, масивний поширений крововилив у м`які тканини лівої бічної поверхні грудної клітки, множинні переломи ребер лівої половини грудної клітки, закритий поперечний перелом лівої ліктьової кістки, закритий осколковий перелом лівої великогомілкової кістки та обох кісток правої гомілки від яких останній помер. Смерть ОСОБА_14 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями і настала в результаті закритої травми органів грудної порожнини, у вигляді множинних осколкових переломів ребер, з пошкодженнями пристінкової плеври та множинних переломів лівої верхньої і обох нижніх кінцівок, яка настала від шоку, що розвинувся у перебігу травматичного процесу.
Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що вину у інкримінованому йому злочині визнає, але не згоден з кваліфікацією його дій, вважає, що вони мають бути кваліфіковані за ст. 118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони. Разом з цим, з його показань вбачається, що винним себе у вчиненні інкримінованого йому діяння за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, він не визнає. Так, в ході судового розгляду ОСОБА_13 пояснив, що 04.04.2019 року він разом зі ОСОБА_14 вживали алкогольні напої, потім пішли працювати по найму. Йому заплатили 50 грн і вони пішли додому до ОСОБА_14 де продовжили вживати спиртне. Коли закінчився алкоголь, ОСОБА_14 запропонував за зароблені ОСОБА_13 гроші придбати ще алкоголь, але він не погодився. Тоді ОСОБА_14 забрав у нього гроші і мобільний телефон, та з цього приводу між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_14 вилив на нього окріп, вдарив молотком. Він у свою чергу почав бити ОСОБА_14 сковорідкою, каструлею і руками, ногами. Після чого почав виходити з будинку, як відчув біль в області живота, від того, що ОСОБА_14 в ході бійки вдарив його ножем у живіт. ОСОБА_13 повернувся, до кімнати, в цей час ОСОБА_14 сидів на дивані і ОСОБА_13 наніс йому два удари сокирою, бив по пальцях рук (руки ОСОБА_14 поклав на ноги в положенні сидячи). Те що наносив удари молотком, заперечує. Протягом судового розгляду, ОСОБА_13 свої покази щодо нанесення ударів ОСОБА_14 сокирою змінював, та в решті решт стверджував, що після того, як він залишив будинок, знепритомнів на території подвір`я. Звідки на загиблому рани від сокири, йому не відомо. При цьому пояснив, що визнання ним вини за п.13 ч.2 ст. 115 КК України на початку досудового слідства відбулось під тиском працівників правоохоронних органів.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена у судовому засіданні і підтверджується наступними доказами:
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що вони з обвинуваченим є мешканцями одного села (с. Адамівка Іванівського району Одеської області). 04.04.2019 року він бачив ОСОБА_13 разом зі ОСОБА_14 , вони ходили по селі у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час побачив, як до ОСОБА_13 приїхала карета швидкої допомоги та поліція. Крім того, він приймав участь у проведенні слідчого експерименту в якості понятого. В ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_13 розповідав про обставини скоєння злочину, а саме: вони разом зі ОСОБА_14 працювали по найму, заробили 50 гривень, прийшли додому до ОСОБА_16 , де почали сваритися за ці гроші. Показував, як він наніс ОСОБА_14 удари сковорідкою, каструлею, потім молотком і сокирою, протягом слідчих дій, в яких приймав участь свідок, тиску на обвинуваченого не було, пояснення він надавав вільно, ніяких заяв з цього приводу не робив;
- показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що приймала участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_13 , в якості понятого. ОСОБА_13 розповів, як ОСОБА_14 забрав у нього мобільний телефон і не хотів віддавати, потім вони не могли поділити між собою зароблені гроші 50 грн, і зав`язалася бійка. Далі ОСОБА_13 показував, як бив ОСОБА_14 по рукам, ногам та голові. Бив загиблого він каструлею, сковорідкою, молотком, сокирою і показував, де всі ці предмети брав. Про те, що ОСОБА_14 погрожував ОСОБА_13 ножем, останній під час слідчого експерименту не повідомляв. Будь-якого тиску на обвинуваченого не було;
- показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_13 - її сусід. 04.04.2019 року до неї звернувся ОСОБА_13 і попросив викликати швидку допомогу, так як його поранили. Вона викликала швидку допомогу, однак візуально на обвинуваченому поранень та порізів не бачила. Після огляду лікаря, у ОСОБА_13 було виявлено подряпину. Зазначила, що обвинувачений цього дня був одягнений у светр, футболку і куртку, на яких були відсутні сліди крові та порізів. Каретою швидкої допомоги ОСОБА_13 був доставлений до лікарні, згодом їй стало відомо про смерть ОСОБА_14 ;
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що приймав участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_13 , в якості понятого. ОСОБА_13 пояснив, що наносив удари ОСОБА_14 каструлею, сковорідкою, сокирою, а також руками і ногами. Також зазначив, що ОСОБА_14 хотів ударити його ножем, але ОСОБА_13 вихватив у нього ніж. В ході слідчого експерименту ОСОБА_13 вільно давав показання, послідовно все розповідав, навіть посміхався. Будь-якого тиску на обвинуваченого не було;
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що приймала участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_13 , в якості понятого. В ході слідчого експерименту обвинувачений показував, як наносив удари ОСОБА_14 , пояснив, що бив потерпілого сковорідкою, каструлею. Також зазначив, що ОСОБА_14 кинувся на нього з ножем. В ході слідчого експерименту ОСОБА_13 вільно давав показання, послідовно все розповідав, ніяких з заяв з приводу погроз давати певні свідчення не робив. Будь-якого тиску на обвинуваченого не було
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що він був запрошений в якості понятого при проведенні огляду місця події, де бачив ще живого потерпілого ОСОБА_14 у якого було розбите обличчя, рублені рани, схожі на рани від сокири. У будинку були сліди крові. Того дня, 04.04.2019 року він бачив ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , вони йшли по дорозі біля 14.00 год. в нетверезому стані. Що відбулося між ОСОБА_14 і ОСОБА_13 йому невідомо, так як він нічого не чув. Ці свідчення спростовують твердження ОСОБА_13 , що він не наносів ударів загиблому сокирою а залишив ОСОБА_14 в приміщенні з незначними пораненнями, а як загиблий отримав удари сокирою він не знає;
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що обвинувачений ОСОБА_13 є його сусідом, 04.04.2019 року він бачив, як ОСОБА_13 разом зі ОСОБА_14 йшли по вулиці у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_23 падав, а ОСОБА_14 його підіймав і тягнув на собі, а потім вони зайшли до ОСОБА_14 у будинок;
- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що був запрошений в якості понятого при проведенні огляду місця події. У будинку бачив труп ОСОБА_14 , багато крові. Пам`ятає, що в ході огляду місця події був вилучений ніж;
- протоколом огляду місця події від 04.04.2019 року з фото-таблицею до нього, згідно якого, місцем події є садиба в АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події у будинку було виявлено плями бурого кольору на східній стінці, на стільці, на підлозі, кухонний ніж з металевим лезом та рукояткою коричневого кольору, сокиру, на кінці якої маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров, молоток з дерев`яною рукояткою на кінці якого маються плями бурого кольору зовні схожі на кров, 2 пластикові пляшки об`ємом 0,5 л, пластикова пляшка об`ємом 1 л, пластикова пляшка об`ємом 1,5 л, склянка, мобільний телефон марки «VIAAN» червоного кольору (т. 1 а.с. 148-169);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_14 від 05.04.2019 року з фото-таблицею до нього, згідно якого при огляді трупа виявлено перелом 8, 9, 10, 11 ребра зліва, забійні рани обличчя та голови, множинні садна обличчя, тулуба та кінцівок, перелом обох кісток правої голені, перелом верхньої треті малоберцової кістки лівої голені (т. 1 а.с. 174-179);
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 27 від 24.05.2019 року, трупа ОСОБА_14 , згідно якого:
1) смерть ОСОБА_14 полягає в прямому причинному зв`язку з наявними ушкодженнями і настала в результаті закритої травми органів грудної порожнини, у вигляді множинних осколкових переломів ребер, з пошкодженнями пристінкової плеври, та множинних переломів лівої верхньої і обох нижніх кінцівок, і настала від шоку, що розвинувся у перебігу травматичного процесу. Про це свідчить множинний характер та локалізація ушкоджень, поширеність, масивність травми, переважне розташування ушкоджень у високо чутливій («шокогенній») зоні;
2) при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 були виявлені наступні ушкодження: множинні забійні рани лобової області голови, множинні садна і синці обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, крововиливи у м`які покриви голови, масивний поширений крововилив у м`які тканини лівої бічної поверхні грудної клітки, множинні переломи ребер лівої половини грудної клітки, закритий поперечний перелом ліктьової кістки, закритий осколковий перелом лівої великогомілкової кістки та обох кісток правої гомілки.
Загальна кількість ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні - 45. Удари наносились з достатньою силою.
Забійні рани верхніх відділів лобової області голови (ушкодження №1-4), синці верхніх і нижніх кінцівок (ушкодження №38-45), вогнищеві крововиливи у м`які покриви голови та обличчя, масивний поширений крововилив у м`які тканини лівої бічної поверхні грудної клітки, множинні, прямі по морфології (ознаки стискання на зовнішній кістковій пластинці), переломи ребер лівої половини грудної клітки, переломи верхніх та нижніх кінцівок, виявлені при судово-медичному досліджені трупа, утворилися від дії тупого предмета (тупих предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, а множинні садна обличчя та кінцівок (ушкодження №12-37) - від ударів з ковзанням по поверхні шкіри, у місці прикладання травмуючої сили, в результаті множинних ударів (діянь) в області голови і тулуба. Чим могли бути деталі робочої частини молотка, обух сокири.
Про це свідчить характер і морфологічні особливості ушкоджень-наявність масивних крововиливів, набряку, припухлості та синцевості тканин навколо ушкоджень.
Множинні осколкові переломи правих 8, 9, 10 ребер, переломи кінцівок, прямі за морфологією (ознаки стискання на зовнішній кістковій пластинці), утворилися у місці прикладання травмуючої сили, по згинальному механізму, внаслідок надмірного розгинання кривизни ребер, в результаті багаторазового прикладання травмуючої сили в області бічних поверхонь грудної клітки і кінцівок.
Множинні рани нижніх відділів лобової області голови (ушкодження №5-11), зважаючи на морфологічні особливості ран- відносно рівні, не здерті, дещо синцеві краї та гострі кінці ран, рівні, гладкі, прямовисні - стінки раневих каналів, масивність ушкоджень, а також враховуючи результати медико-криміналістичного дослідження, зазначені ушкодження є рубленими і утворилися від дії будь-якого гостро-рубаючого знаряддя, чим могла бути сокира з гостро вигостреним лезом, в місці прикладання травмуючої сили, в результаті множинних ударів (діянь) по голові.
3) судячи з морфологічних особливостей ушкоджень (наявність трохи підсохлої, буро-червоної, нижче рівня шкіри поверхні саден, навколо-збліднення; багрово-синє забарвлення, нечіткі краї синці), давність утворення зазначених ушкоджень складає перші години після заподіяння травми;
4) закрита травма органів грудної порожнини, у вигляді множинних осколкових переломів ребер з численними пошкодженням пристінкової плеври, численних переломів верхніх і нижніх кінцівок, що супроводжувались загрозливими для життя явищами, є небезпечною для життя, отже має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Синці і садна обличчя та кінцівок, носять поверхневий характер, мають незначні, скороминучі наслідки і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, і у причинному зв`язку зі смертю не полягають.
5) будь-які об`єктивні судово-медичні дані, що дозволяють встановити конкретно, в якому саме положенні знаходився потерпілий в момент заподіяння тілесних ушкоджень, точне взаємне розташування нападаючого і потерпілого, а рівно і послідовність заподіяння ушкоджень, при судово-медичному дослідженні трупа не виявлені, і в розпорядженні експертизи немає.
В той же час, враховуючи характер, локалізацію та взаємне розташування ушкоджень, множинність ушкоджень, однакову їх орієнтацію, направленість ранових каналів, переважне розташування ушкоджень на одній (передній) поверхні тіла, потерпілий був обернутий до нападаючого передньою поверхнею тіла, чи в близькому до такого положенні, і взаєморозташування нападаючого і потерпілого не змінювалось;
6) враховуючи характер і морфологічні особливості, множинність ушкоджень, розташування їх на різних, часто протилежних одна до одної, поверхнях, їх взаємне розташування, відсутність відповідних протиударних ушкоджень, утворення описаного комплексу ушкоджень нехарактерне для падіння на площину з положення стоячи чи близькому до такого, а є результатом багаторазової дії (ударів) в область голови, тулуба та кінцівок;
7) зазначені в п.2 теперішніх підсумків ушкодження, враховуючи їх характер, наявність набряку та припухлості тканин, крововиливів та ознак згортання крові, схожі морфологічні особливості, а також результати гістологічного дослідження органів і тканин трупа, утворилися одномоментно чи в короткий проміжок часу, незадовго до смерті і є прижиттєвими;
8) за даними медичної довідки №2 від 05.04.19 р. приймального відділення Іванівської ЦРЛ смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не протирічить даним судово-медичного дослідження трупа;
9) виходячи з характеру і розташування ушкоджень, потерпілий, після заподіяння йому описаних ушкоджень, міг здійснювати будь-які активні, цілеспрямовані дії нетривалий, невизначено короткий проміжок часу. Будь-які об`єктивні судово-медичні дані, які дозволили встановити точний проміжок часу, при судово-медичному дослідженні трупа не виявлені і в розпорядженні експертизи немає;
10) зазначені в п.2 теперішніх підсумків ушкодження, враховуючи їх характер, наявність набряку та припухлості тканин, крововиливів та ознак згортання крові, схожі морфологічні особливості, утворилися одномоментно чи в короткий проміжок часу, незадовго до смерті і є прижиттєвими;
11) у відповідності до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., п.3.4.) судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження як муки та катування. Рішення цього питання відноситься до компетенції суду та слідства. Визначення наявності, характеру, давності і механізму утворення ушкоджень, що входить в прямий обов`язок судово-медичного експерта, наведені в теперішніх підсумках. Ушкодження у ОСОБА_14 не включають в себе ознаки, що характеризують особливий біль;
12) при судово-токсикологічному дослідженні зразків крові від трупа ОСОБА_14 в крові виявлено 3,65 ‰ етилового спирту. Вказана концентрація етилового спирту в крові, за життя, за даними офіційних таблиць, могла відповідати ТЯЖКОМУ ступеню сп`яніння, що могло сприяти настанню смерті (т. 1 а.с.190-193);
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 2114/27 від 19.04.2019 року, відповідно до якого при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_14 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 3,65 ‰ (т. 1 а.с. 194);
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 454/27 від 15.04.2019 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_14 , відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВ0 (т. 1 а.с. 195);
- актом судово-медичного-гістологічного дослідження № 1129/27 від 24.04.2019 року, відповідно до якого у наданих гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_14 виявлено: нерівномірне венозне повнокрів`я, нерівномірне кровонаповнення артерійних судин, паренхіматозна дистрофія тканин надісланих на дослідження внутрішніх органів; порушення реологічних властивостей крові (еритроцитарні стази та сладжі у просвітах деяких судин, жирова емболія судин легені середнього ступеню; вогнищевий інтерстиційний гепатит з помірно вираженим ступенем активності, диссемінований жировий гепатоз; коефіцієнт вірогідності шоку 0,55 (згідно таблиці виявлення ожогового та посттравматичного шоку) (т. 1 а.с. 196);
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 169 від 26.04.2019 року з фото-таблицею до нього, згідно якого на клапті шкіри лиця і волосистої частини голови розташовується три не наскрізні забиті рани (пошкодження «1»-«3»), які могли бути утворені від дій твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, який має ребра, які сходяться під кутом, з утворенням граней. Також на клапті шкіри визначається одна не наскрізна, поверхнева забита рана (пошкодження «4»), яка могла бути утворена від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, який має ребро. Поряд з цим, на клапті шкіри маються сім не наскрізних ран (пошкодження «5»-«11»), які могли бути утворені від дій травмуючого предмета (предметів), що має (мають) відносно гостру ріжучу кромку (лезо). На контактограмі з клаптя шкіри лиця і волосистої частини голови, як в проекції країв пошкоджень, так і по всій поверхні клаптя шкіри, визначаються рясні точкові та зливні накладення зеленого відтінку, характерні для заліза. При стереомікроскопії в області стінок пошкоджень та на клапті шкіри будь-яких сторонніх включень не виявлено (т. 1 а.с. 197-205);
- довідкою Комунального закладу «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради № 2 від 05.04.2019 року, згідно якої хворий ОСОБА_14 , доставлений швидкою медичною допомогою о 20.10 год., проводилися протишокові, реанімаційні заходи, о 21.00 год. констатована смерть (т. 1 а.с. 206);
- довідкою Комунального закладу «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради б/н від 04.04.2019 року, якою зафіксовані численні пошкодження та забої у ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 207);
- протоколом огляду місця події від 05.04.2019 року, відповідно до якого в приміщенні кабінету Іванівського ВП ОСОБА_13 , в присутності двох понятих, видав добровільно речі, а саме: кросівки синього кольору, штани чорного кольору з відмитими плямами бурого кольору зовні схожі на кров, светр чорного кольору, футболку синього кольору, куртку синього кольору з відмитими плямами бурого кольору зовні схожі на кров, шорти білого кольору з відмитими плямами бурого кольору, зовні схожі на кров (т. 1 а.с. 217-219);
- висновком судово-психіатричних експертів № 52 від 27.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, коли було скоєне інкриміноване йому правопорушення, не страждав хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності, або іншим хворобливим станом психіки. Виявляв клінічні ознаки психічних порушень у вигляді «Органічного розладу особистості» F 07.0 (за МКХ-10), який за впливом на його критичні та вольові функції не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Перебував у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, що також не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_13 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, або інший хворобливий стан психіки. Виявляє клінічні ознаки психічних порушень у вигляді «Органічного розладу особистості» F 07.0 (за МКХ-10), що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_13 може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 52-58);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2019 року та відеозаписом до нього, який також був переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого в АДРЕСА_1 ОСОБА_13 в присутності трьох понятих показав та розповів під відеозапис щодо обставин, які відбулися 04.04.2019 року приблизно о 18.30 год. Так, він пояснив, що зранку вони разом зі ОСОБА_14 вживали алкогольні напої, потім пішли працювати по найму, йому ( ОСОБА_13 бабуся дала 50 грн. Вони пішли додому до ОСОБА_14 , де продовжили вживати алкогольні напої. Після того, як алкоголь закінчився, ОСОБА_14 хотів, щоб він дав зароблені 50 грн для придбання алкоголю, але він відмовився. Тоді ОСОБА_14 вихватив у нього телефон, вони почали сваритися. ОСОБА_14 вихватив банку з окропом і вилив на нього, схопив його за горло. Тоді ОСОБА_13 сковорідкою, каструлею, руками і ногами почав бити ОСОБА_14 , також молотком бив по пальцях. Після цього ОСОБА_13 почав виходити з будинку, відчув біль у животі, зрозумів, що ОСОБА_14 наніс йому удар ножем. Він розлютився, повернувся назад, побачив сокиру, взяв її і наніс йому декілька ударів сокирою. В ході проведення слідчого експерименту під ліжком було виявлено та вилучено алюмінієву каструлю, зі східної сторони на ліжку - сковорідку з чорною рукояткою, на дерев`яному столі, розташованому зі східної сторони приміщення кімнати - кухонний ніж з металевим лезом довжиною 18 см, шириною 3 см, з рукояткою темно-зеленого кольору з білою смугою довжиною 14 см. Зазначений протокол та відео до нього дають підстави стверджувати, що ОСОБА_13 давав пояснення вільно, впевнено орієнтувався у приміщенні та в переліку застосованих ним для нанесення ударів загиблому предметів, що спростовує подальші заяви обвинуваченого про тиск на нього (т. 2 а.с. 65-68).
Колегія суддів, оцінивши надані докази у їх сукупності, зазначає наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Разом з цим, суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що він наносив удари сковорідкою, каструлею, сокирою та молотком, намагаючись захистити себе від неправомірних дій ОСОБА_14 , який замахувався на нього з ножем, тим самим погрожуючи вбивством, і не погоджується з доводами обвинуваченого в тій частині, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:
1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;
2) оборона може здійснюватися лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України;
3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;
4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;
5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;
6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.
Суд враховує позицію колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС (Постанова від 19.04.2018 року по справі №722/1981/16-к, провадження №51-792км18), що при розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
У даному кримінальному провадженні, враховуючи вищезазначену правову позицію, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_13 не оборонявся від нападу, не перебував у стані необхідної оборони і застосоване ним насильство до ОСОБА_14 у вигляді ударів в обличчя, в область голови, два удари сковорідкою в область обох плеч, невизначена кількість ударів кулаком правої руки та обома ногами в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок, невизначена кількість ударів в область голови та тулуба металевою каструлею, два удари в область голови та стегон обох ніг сокирою, два удари в область рук молотком, а саме пальців (загалом 45 ударів), якими ОСОБА_14 прикривав від болі свої стегна, перебуваючи в положенні сидячи, в результаті чого останній від отриманих травм помер, не співмірні із загрозою, яку становили для нього дії ОСОБА_14 .
При цьому, оцінюючи суб`єктивну сторону суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_13 , суд виходить з наступного.

В ході судового розгляду був встановлений мотив умисного вбивства неприязні стосунки, які виникли раптово після вживання зі ОСОБА_14 алкогольних напоїв, що породило сварку, яка переросла в бійку.

Таким чином, характер, послідовність дій ОСОБА_13 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, кількість ударів (45), знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України і свідчать про те, що ОСОБА_13 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

Встановлена судовим розглядом хронологія подій показує, що коли ОСОБА_13 відреагував на загрозу в його бік ОСОБА_14 і після первинної «хвилі» ударів пішов з приміщення, його життю вже нічого не погрожувало, він міг вільно залишити приміщення, чим запобігти настанню більш важких наслідків, але ж він цього не зробив.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, повно та неупереджено з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшов висновку, що вищенаведеними по справі доказами, які є допустимими, вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена, а його дії суд кваліфікує за п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Захисник ОСОБА_11 який здійснював захист обвинуваченого на початку судового розгляду, в судовому засіданні подав клопотання про визнання недопустимим доказу, а саме протоколу слідчого експерименту від 12.04.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_15 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 .
При цьому захисник зазначив, що у вступній частині протоколу слідчого експерименту вказані прізвища учасників слідчої дії: підозрюваного ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_15 . Однак, всупереч п.1 ч.3 ч.4 ст. 104, КПК України та ч.5 ст. 104 КПК України в графі «Підписи учасників» власноручні підписи вказаних осіб відсутні, що є доказом тієї обставини, що підозрюваний, захисник та статист з даним протоколом не ознайомлені. Відповідно до ч.5 ст. 104 КПК України вказані учасники були позбавлені можливості зазначити свої зауваження і доповнення перед підписанням протоколу, що свідчить про порушення прав підозрюваного ОСОБА_13 на захист.
Зазначене клопотання згодом підтримала захисник ОСОБА_12 і просила його задовольнити.
Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
А відповідно п. 1 ч. 2 вказаної статті, порушеннями, наведеними у частині 1 обов`язково визнаються судом здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Перевіряючи доводи клопотання захисника, колегією суддів встановлено, що наведені порушення у даному протоколі слідчого експерименту не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Так, дійсно відповідно до ч. 3, 4 ст. 104 КПК України, протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:
місце, час проведення та назву процесуальної дії;
особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);
всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
2) описової частини, яка повинна містити відомості про:
послідовність дій;
отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:
вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;
спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;
зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; 4) висновки ревізій та акти перевірок.

Відповідно до вимог частин 1 - 3, 6 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно п.3 ч.2 ст.99 КПК України, протокол слідчого експерименту належить до документу. Тобто, відомості, зафіксовані під час проведення такої процесуальної дії, є складовими компонентами змісту документа як окремого процесуального джерела доказів в розумінні ст. 84 КПК України, де фіксуються його хід та результати.

Спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, суд зазначає, що протокол слідчого експерименту є окремим самостійним процесуальним джерелом доказів, який суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у провадженні № 51-6070кмо19 (справа № 740/3597/17).

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 12.04.2019 року, слідчий експеримент проводила слідча ОСОБА_26 , за участю підозрюваного ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_15 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 . На виконання вимог ст. 104 КПК України, поняті ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та слідча ОСОБА_26 підписали наведений протокол (т. 3 а.с. 243-246).
При цьому, підписи підозрюваного ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_25 наявні на першому аркуші протоколу, підписи понятих - на кожному наступному аркуші, статиста ОСОБА_15 на другому аркуші.
Останній аркуш вказаного протоколу наданий прокурором в копії, який не викликає сумніву у колегії суддів.
Крім того, вказана слідча дія була зафіксована на відео, вказаний відеозапис переглянутий в судовому засіданні. Також поняті, які брали участь у проведенні слідчого експерименту, були допитані в судовому засіданні і підтвердили обставини, викладені у протоколі.
Таким чином, суд надає оцінку зазначеному доказу не окремо, а в логічної сукупності з відео проведення слідчого експерименту, показами свідків, що в сукупності дає підстави стверджувати, що зазначені недоліки не призвели до того, що протокол слідчого експерименту є неприпустимим доказом.
Враховуючи, що при ухваленні вироку суд бере до уваги, окрім іншого й покази обвинуваченого, отримані безпосередньо в судовому засіданні, тому підстав визнавати протокол слідчого експерименту від 12.04.2019 року недопустимим немає, оскільки він жодним чином не вплинув на встановлені у судовому засіданні обставини та є лише одним з елементів (джерел) доказів серед інших доказів, покладених в основу вироку.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості, суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого, оскільки щире каяття передбачає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а ОСОБА_13 свою вину у повному обсязі не визнав, в повній мірі не усвідомив скоєне.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого він раніше судимий за вчинення аналогічного злочину умисне вбивство, інкримінований злочин вчинив після спливу одного місяця з дня звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, що обтяжують покарання, тому суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

В той же час, суд враховує протиправну поведінку Скачкова відносно ОСОБА_13 , який облив його окропом та наніс один удар ножем в область живота.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1570,10 грн.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_23 слід залишити тримання під вартою.

Арешт, накладений на речові докази на стадії досудового розслідування, у відповідності до ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з 05.04.2019 року, тобто з дня фактичного затримання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 08.04.2019 року на речові докази скасувати.
Речові докази: 1) светр сірого кольору, шорти чорного, сорочку коричневого кольору, джинсові штани, на яких наявні плями бурого кольору 2) кросівки чоловічі темно-синього кольору, штани чорного кольору, светр чорного кольору, футболка синього кольору з білим надписом, куртка чоловіча синього кольору, шорти білого кольору, на яких наявні плями бурого кольору 3) змив з підлоги, за адресою: АДРЕСА_1 , змив з стільця, змив з східної сторони стінки, сокиру, молоток з плями бурого кольору, кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору довжиною 12 см. та металевим лезом довжиною 14 см., змиви з рук потерпілого ОСОБА_14 , змиви з рук ОСОБА_13 , зрізи нігтів з рук ОСОБА_14 , зрізи нігтів з рук ОСОБА_13 , склянку з плямами бурого кольору, пластикову пляшку об`ємом 1, 1,4, 0,5, 0,5 літри, , шість папілярних візерунків пальців рук, з пластикових пляшок об`ємом 1,5 і 1 літри, знищити.
Мобільний телефон марки «VIAAN», червоного кольору, повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Біляївський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з дня вручення вироку суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3