Справа № 357/3052/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання захисника ОСОБА_3 подане під час розгляду кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 30.01.2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Антонівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження №0000216 від 30.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що 9 березня 2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , у спосіб визначений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не продовжувався.

Обвинувальний акт у справі було складено прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 11.03.2021 року і в цей же день ОСОБА_4 отримав копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. 19 березня 2021 року за вхідним номером №13403 обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду, що підтверджується відтиском штампу Білоцерківського міськрайонного суду та відміткою, про те що обвинувальний акт надійшов, на титульній сторінці справи №357/3052/21.

Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України. Згідно із вимогами п. 1 ч. 3 ст. 219 КПК України - з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, сторона захисту вважає, що стороною обвинувачення в даному конкретному випадку порушено строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, а саме, звернення до суду з обвинувальним актом, а тому підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Захисник ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначив, що строк досудового розслідування не порушено, оскільки обвинувальний акт було складено 11.03.2021 року та в цей же день скеровано до суду. Стверджував, що КПК України не містить вимог відмітки суду про отримання обвинувального акту, а в єдиному реєстрі досудових розслідувань міститься відмітка про подачу обвинувального акту 11.03.2021 року. Зазначив, що в суді обвинувальні акти приймаються в першій половині дня, і якщо обвинувальний акт було подано після обіду, то працівники канцелярії могли його не зареєструвати в той же день, а зареєструвати пізніше. Повідомив, що даний обвинувальний акт не надсилався поштою, а був занесений нарочно до канцелярії суду. Вказав, що відмітки коли саме було здано обвинувальний акт у нього немає, оскільки вважає що дата супровідного листа про направлення обвинувального акту є датою його подачі до суду. Вказав, що після закінчення строку досудового розслідування, а саме після 11.03.2021 року слідчі дії у кримінальному провадженні не проводилися.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК України).

Статтею 115 КПК України визначено обчислення процесуальних строків, а саме:

1. Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

2. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

3. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

4. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

5. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

6. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.

7. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до п. 10 ч. 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Зазначені вимоги закону кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності, як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України , починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом сімдесяти двох годин у разі з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Вказана позиція неодноразово підтверджувалася Верховним Судом, (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Як убачається з наявних у суді матеріалів кримінального провадження, 30 січня 2021 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000216.
9 березня 2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України (а. к. п. 10).

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не продовжувався.

Обвинувальний акт у справі було складено прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 11.03.2021 року (а.к.п. 7) та в цей же день ОСОБА_4 отримав копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.к.п. 12).

Супровідний лист Білоцерківської місцевої прокуратури про направлення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000216 від 30.01.2021 року за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, датований 11.03.2021 року, однак до суду поданий лише 19.03.2021 року, що підтверджується за вхідним номером №13403 від 19.03.2021 року, що свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000216 від 30.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , було подано до суду не поштовим зв`язком, а нарочно уповноваженій особі на його прийняття, 19.03.2021 року, тобто з порушення встановленого законом строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що дата зазначена в супровідному листі, не є в даному конкретному випадку датою фактичного направлення обвинувального акту до суду.

На переконання суду, у даному випадку, моментом звернення до суду з обвинувальним актом є саме дата його надходження безпосередньо до суду, а не дата вказана у супровідному листі, оскільки такий обвинувальний акт було доставлено до суду нарочно, що не заперечується прокурором у судовому засіданні. Вказане твердження узгоджується з позицію викладеною в в Постанові Верховного Суду справа № 676/6116/18 від 15 березня 2021 року.

За викладених обставин, враховуючи, що кримінальний проступок, який інкримінувався ОСОБА_4 не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, та відповідно клопотання сторони захисту задоволенню.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 42 КПК обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

З огляду на положення статті 2 КПК України, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК України щодо розумних строків, суд погоджується з позицією сторони захисту і вважає, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Відповідно ж до змісту частини 1 статті 337 КПК судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Слід зазначити про те, що зі змісту абзацу 2 частини 7 статті 284 та пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України убачається, що закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України, можливе лише у підготовчому провадженні.

Разом із тим, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження після проведення підготовчого судового засідання, суд враховує позицію викладену в Постанові Верховного Суду справа № 711/3111/19 від 15 вересня 2021 року, де зазначено, що здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування.

Твердження прокурора про скерування обвинувального акту до суду в день його складення, а саме 11.03.2021 року, безпідставні та спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Посилання прокурора на те, що в суді приймаються обвинувальні акти в першій половині дня, і якщо обвинувальний акт було подано після обіду, то працівники канцелярії могли його не зареєструвати в той же день, а зареєструвати пізніше, безпідставні та суперечать вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, яка затверджена Наказом Державної судової адміністрації №814 від 19.08.2019 року.

Відповідно до розділу ІІ вказаної інструкції, канцелярія щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду.

Після отримання кореспонденції здійснюється попередній розгляд документів для відокремлення таких, що потребують обов`язкового розгляду керівництвом суду або структурними підрозділами апарату суду.

Реєстрації підлягають вхідні, вихідні та внутрішні документи (довідки, доповідні записки, заяви, протоколи засідань зборів суддів, тощо).

Реєстрація в АСДС здійснюється відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами (далі - Положення про АСДС).

Кожен документ реєструється в суді лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт надійшов до суду 19.03.2021 року, вх. №13403 від 19.03.2021 року та в цей де день 19.03.2021 року о 13:17:28 був зареєстрований і розподілений відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами (а.к.п. 16).

Крім того, відповідно до вказаної інструкції, за зверненням особи, яка подала документ до суду, на першій сторінці наданої нею копії працівник апарату суду, який прийняв документ, проставляє під текстом (а в разі відсутності такої можливості - на іншому вільному місці) штамп суду із зазначенням дати (у разі необхідності - часу) отримання документа, своєї посади, прізвища та підпису і повертає копію особі.

Таким чином, твердження прокурора про те, що відмітки коли саме було здано обвинувальний акт, який не надсилався поштою, у нього немає, оскільки вважає що дата супровідного листа про направлення обвинувального акту є датою його подачі до суду, спростовуються наведеним, та суперечить вимогам ст. 116 КПК України, якою зокрема, передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Посилання сторони обвинувачення на те, що після закінчення строку досудового розслідування, а саме після 11.03.2021 року слідчі дії у кримінальному провадженні не проводилися, не спростовує обставин, передбачених п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином доводи клопотання сторони захисту є слушними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 219, п. 10 ч. 1 ст. 284, 350, 372 КПК України, суд
П О С ТА Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_3 задовольнити.
Кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 30.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_1