Провадження № 1-кп/947/109/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 09.09.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, має сина 2011 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровська Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має сина 2012 року народження, є учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 приблизно в період часу з 20:00 год. по 21:00 год., обвинувачені ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 знаходячись по пр-ту Ак. Глушко в м. Одесі, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, вступили між собою в попередню змову з корисливих мотивів, при цьому об`єктом свого злочинного посягання визначили майно, належне ОСОБА_7 , яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_5 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , впевнившись, що їх дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, маючи при собі раніше заготовленні інструменти, здійснили ними перекус металевої решітки вікна та проникли до кв. АДРЕСА_5 , де таємно викрали майно, належне ОСОБА_7 , а саме: сумку чорного кольору від фотоапарату марки «Sony» вартістю 216,66 гривень; фотоапарат марки «Sony» моделі «A 300», в корпусі чорного кольору s/n DT456/55200 вартістю 2166,00 гривень; два фотоапаратні об`єктиви від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300» загальною вартістю 6 000 гривень; світло-діодний підсвітлювач від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300» вартістю 3 000 гривень; зарядний пристрій від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300» вартістю 149,66 гривень; мобільний телефон марки «iPhone 7» в корпусі чорного кольору вартістю 4066,66 гривень; бірюзовий чохол вартістю 100 гривень; сім-карту « НОМЕР_1 » вартістю 150 гривень; золотий ланцюжок плетіння типу «плаский Бісмарк» масою 10,375 г, загальною довжиною виробу 53,5 см, вартістю 17003,00 гривень; золотий ланцюжок плетіння типу «плаский Бісмарк» масою 14,499 г, загальною довжиною виробу 62,50 см, вартістю 13062,59 гривень; золотий ланцюжок плетіння типу «подвійний якір» масою 1,816 г, загальною довжиною виробу 39,5 см, вартістю 2678,28 гривень; золоту підвіску у формі хреста з Образом Ісуса масою 0,905 г, висотою вироба 24,0 мм, вартістю 1483,11 гривень; золоту підвіску у формі «морської зірки» з алмазною насічкою по сторонах зірки масою 0,984 г висотою 16,2 мм і шириною 4,0 мм виробу, вартістю 1612,58 гривень; золоте кільце-обручку, масою 1,754 г, зовнішнім діаметром виробу 20,7 мм, вартістю 2874,44 гривень; золоте кільце-обручку, масою 1,589 г, зовнішнім діаметром виробу 18,7 мм, вартістю 2604,05 гривень; золотий браслет плетіння типу «плаский Бісмарк», масою 3,411 г, загальною довжиною виробу 18,5 см, вартістю 5589,92 гривень; металевий ланцюжок білого кольору, масою 2,609 г загальною довжиною виробу 59 см, плетіння типу «якір» разом із підвіскою масою 2,655 г, діаметром виробу 18,9 мм і шириною 7,5 мм, круглої форми зі вставкою у формі багатогранника (імітація огранки кристалу), вартістю 18,34 гривень; пару сережок загальною масою 3,199 г, зі вставками у якості овальних прозорих кристалів світло-зеленого кольору, вартістю 5200,00 гривень; жіночу каблучку загальною масою виробу 2,870 г, зі вставкою у якості круглого прозорого кристалу білого кольору, вартістю 5200,00 гривень; сережку-пірсинг загальною масою виробу 1,429 г, зі вставками форми «маркіз» прозорих кристалів білого кольору і круглого прозорого кристалу білого кольору, вартістю 2600,00 гривень; жіночу каблучку загальною масою виробу 1,389 г, зі вставками у якості круглих прозорих кристалів білого кольору, вартістю 2106,00 гривень.
Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши можливість розпорядитись ним на власний розсуд.
Своїми діями, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 77881,29 гривень.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 06.09.2021 року приблизно з 20:00 до 21:00 години на вулиці Ак.Глушко він разом з ОСОБА_9 , який за допомогою інструменту перекусив решітку на вікні і таємно проник до квартири, а він в цей момент ждав на вулиці і чекав з викраденим майном. ОСОБА_9 в квартирі перебував хвилин п`ять, передав йому речі, які він не розглядав, потім вони пішли до дороги. Коли вони чекали таксі, викрадене майно з квартири знаходилось у них, в цей час їх затримали поліцейські. Він вчинив злочин у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, та погіршенням стану здоров`я, просив суворо його не карати, та вибачається з вчинене.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, та підтримує покази надані обвинуваченим ОСОБА_8 в судовому засіданні, а саме: 06.09.2021 року приблизно з 20:00 до 21:00 години на вулиці Ак.Глушко він разом з ОСОБА_8 скоїв таємну крадіжку майна з квартири розташованої на АДРЕСА_6 . Так він проник через вікно до квартири, речі зберігалися в одному місці, він їх передав ОСОБА_8 який знаходився на вулиці. Цивільний позов потерпілої визнав частково, оскільки викрадені речі були повернуті потерпілій. Злочин він вчинив у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, у нього на утриманні перебуває дитина, кається у скоєному, просив суворо його не карати, та вибачається за вчинене.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 06 вересня 2021 року вона приїхала до дому о восьмій годині вечора і пішла до подруги на день народження, ключі від квартири у неї та у її чоловіка. Десь через годину їй подзвонили сусіди і повідомили, що пограбували квартиру. Вони були в гостях фактично в двох хвилинах ходьби від свого будинку, коли вона прийшла додому десь в 21:00 годині там вже була поліція, речі в квартирі були розкидані, лежали на підлозі, вона дивилася чого не вистачає. Обвинувачені на той час вже були затримані, вона їх не бачила. Вхідні двері були зачинені, одна металева решітка на вікні була перекусана і відігнута, вікно відкрито. Викрадені були золоті прикраси, фотоапарат, телефон. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди та витрати на правову допомогу підтримує в повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю визнали свою вину у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_7 , цивільного позову та дослідженням матеріалів характеризуючи їх особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, завдані потерпілим матеріальні збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, завдані потерпілим матеріальні збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має на утриманні сина 2011 року народження, враховуючи обставини які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність майнової шкоди шляхом повернення викраденого майна, публічне вибачення щодо скоєного вчинку, відсутність обставин які обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий силу ст. 89 КК України, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має на утриманні сина 2012 року народження, враховуючи обставини які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність майнової шкоди шляхом повернення викраденого майна, публічне вибачення щодо скоєного вчинку, відсутність обставин які обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України.
У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину у загальному розмірі 200 000 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень, обґрунтування позову викладені в письмовому вигляді.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В частині стягнення з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди в загальному розмірі 200 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.
В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінився уклад життя її родини, так як вони не можуть тепер спокійно спати у своїй квартири, реагують на найменший звук, родина перебуває у постійному тривожному стані, бояться залишити квартиру без нагляду. Потерпіла зазначила, що у неї часто підвішується артеріальний тиск, вона почала страждати на головні болі, вона була вимушена тиждень прибирати квартиру після пограбування, та змушена укласти договорі охорони, вартістю 10 000 гривень.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди та відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, особі завжди призначається компенсація за порушення прав людини.
Таким чином, суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачці протиправною поведінкою обвинувачених, та зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, в порушенні сну з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в загальному розмірі 50 000 гривень, тобто з кожного обвинуваченого по 25 000 грн. оскільки ця сума є достатньою сатисфакцією з урахуванням ступеню, характеру та обсягу страждань, які зазначила потерпіла ОСОБА_7 .
Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.
На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру витрат на юридичну допомогу, потерпілою ОСОБА_7 не було надано жодних належних та допустимих доказів. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з обвинувачених за правову допомогу, потерпілій ОСОБА_7 слід відмовити.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити з під варти в залі суду.

Зарахувати період перебування ОСОБА_8 під вартою з 06.09.2021 року по 17.02.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити з під варти в залі суду.

Зарахувати період перебування ОСОБА_9 під вартою з 06.09.2021 року по 17.02.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави за проведення експертизи №СЕ-19/116-21/15402-Д від 16.09.2021 року грошові кошти в розмірі 1029 гривень 72 копійки.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави за проведення експертизи №СЕ-19/116-21/15368-ТР від 12.10.2021 року грошові кошти в розмірі 1544 гривень 58 копійок.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави за проведення експертизи №СЕ-№СЕ№СЕ-19/116-21/15372-ТР від 12.10.2021 року грошові кошти в розмірі 5491 гривень 84 копійок.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави за проведення експертизи №СЕ-19/116-21/15322-ТВ від 27.10.2021 року грошові кошти в розмірі 1716 гривень 20 копійок.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави за проведення експертизи №КСЕ-19/116-21/15495 від 11.10.2021 року грошові кошти в розмірі 6864 гривень 80 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень задовольнити частково.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 25 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 25 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Речові докази: сумку чорного кольору від фотоапарату марки «Sony», фотоапарат марки «Sony» моделі «A 300», в корпусі чорного кольору s/n DT456/55200; два фотоапаратні об`єктиви від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300»; світло-діодний підсвітлювач від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300»; зарядний пристрій від фотоапарату марки «Sony» моделі «A 300», золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 18 г., золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 20 г., мобільний телефон марки «iPhone 7» в корпусі чорного кольору, дві золоті сережки з білим камінням, загальною вагою 4 г., золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 10 г., золотий хрестик вагою 0, 34 г., золотий кулон у формі «морської зірки» вагою 3 г., три золоті каблучки загальною вагою 10 г., золотий браслет плетіння «Бісмарк» вагою 10 г., золоту сережку у вигляді «квітки» вагою 2 г., пару золотих сережок з камінням типу діамант, повернути за належністю потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1