Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/24/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2022 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
особи, стосовно майна якої вирішується питання накладення арешту, - ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому, в

апеляційному порядку, за апеляційною скаргою адвоката особи, стосовно майна якої вирішується питання накладення арешту ОСОБА_7 ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2021 року /у межах кримінального провадження № 0000086 від 18 березня 2021 року/ про задоволення клопотання про арешт майна.

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до місцевого суду з клопотанням про арешт майна, а саме: нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири АДРЕСА_1 із застосуванням заборони розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення конфіскації майна.

Внесено клопотання в межах кримінального провадження № 0000086 від 18 березня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець міста Олександрія, Кіровоградської області, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими особами, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на корисливе збагачення за рахунок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, незаконно придбавав особливо небезпечні наркотичні засоби - концентрат з макової соломи та опій ацетильований, які в подальшому зберігав при собі та за місцем проживання з метою збуту.

Він же, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими особами, 02 липня 2021 року, незаконно збув особі, анкетні дані якої змінено, рідину коричневого кольору, яка знаходилась в медичному ін`єкційному шприці з голкою в захисному ковпачку, отримавши за неї в якості оплати грошові кошти в сумі 200 грн., які були оглянуті та вручені особі, анкетні дані якої змінено, працівниками поліції для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Згідно із висновком експерта, в наданій на дослідження рідині виявлено концентрат з макової соломи, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою, в перерахунку на суху речовину, 0,055 грама.

Крім того, 14 грудня 2021 року, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , працівниками поліції виявлено та вилучено ін`єкційний шприц з рідиною темного кольору, яка, згідно з висновком експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, обіг якого заборонено, масою, в перерахунку на суху речовину, 0,0811 г, яку ОСОБА_7 , за попередньою змовою з іншими особами, незаконно зберігав з метою збуту.

Слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про арешт майна.

Судом рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якою передбачено покарання у вигляді конфіскації майна ( п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно із довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 290432705 від 15.12.2021, власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 .

Тож, клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується адвокат в інтересах ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який оскаржує судове рішення в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна (квартири АДРЕСА_1 ).
Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.
Арешт майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, не допускається.
При накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , слідчим суддею не враховано, що квартира на праві власності належить не тільки ОСОБА_7 , а й ще двом іншим особам, внаслідок чого арешт накладено й на майно, належне на праві власності іншим особам, що порушує права власників майна (добросовісних набувачів) та ускладнить їх реалізацію.
Вказане є підставою для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги адвоката, просили скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у накладенні арешту на майно, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Арешт майна, у відповідності до положень ст. 131 КПК України, є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, що допускаються виключно у разі доведення прокурором ряду обставин: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Визначення, мета і завдання арешту майна регламентовані ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як встановлено ч. 2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Статтею 173 КПК України, ч. 2, регламентовано: при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Обмеження права власності, на думку Європейського суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності.

Держава може вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів

Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Європейський суд звертає увагу на низку параметрів, яким повинні відповідати застосовані державою заходи щодо конкретних прав (наявність правових підстав для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством; обумовленість обмеження легітимною метою; пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, яку держава намагалася досягти, запровадивши відповідне обмеження).

Як встановлено, СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000086 від 18.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.
Підозру у вчиненні кримінальних правопорушень 15 грудня 2021 року оголошено ОСОБА_7 .
Підозра є обґрунтованою наявними матеріалами.
Санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти та до дванадцяти років (відповідно).
Крім того, санкція передбачає призначення обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна.
Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про арешт майна і, відповідно, накладено арешт на майно: квартиру АДРЕСА_1 , - власність квартири документально встановлено за підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 з метою забезпечення конфіскації майна.
Доводи адвоката про незаконність арешту житла (квартири), що на праві власності належить, крім підозрюваного, ще двом особам (витяг свідоцтва про право власності, датоване 2001 роком), беручи до уваги положення ч. ч. 5,,10, 12 ст. 170 КПК України, - за своєю суттю правильні, оскільки б у такому випадку було порушено права третіх осіб (законних володільців арештованого майна).
Однак, у конкретному випадку факт приналежності арештованого майна на праві власності лише підозрюваному ОСОБА_7 доводиться наявною у матеріалах клопотання копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), відповідно до якої власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (аркуш 12).
Відтак, доводи і посилання апеляційної скарги адвоката є передчасними, а оскаржувана ухвала слідчого судді є законною.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката особи, стосовно майна якої вирішується питання накладення арешту ОСОБА_7 , - ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2021 року /у межах кримінального провадження № 0000086 від 18 березня 2021 року/ про задоволення клопотання про арешт майна залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4