У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001590.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
третя особа, щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_5 ,
представник третьої особи, щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області задоволено, накладено арешт, на вилучені в ході проведених 20.11.2021 р. затримання підозрюваного та оглядів транспортних засобів, речі та предмети, а саме автомобіль «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складний ніж, мобільні телефони «iPhone 12 Pro», «Samsung Galaxy A10», та інше майно, шляхом заборони здійснювати розпоряджання та користування ними до скасування арешту в порядку, передбаченому КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мобільний телефон «iPhone 12 Pro».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.
Апелянт вказує на те, що серед майна на який накладений арешт, ОСОБА_5 належать автомобіль «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мобільний телефон «iPhone 12 Pro».
На думку представника, слідчий суддя не звернув увагу на те, що у клопотанні про накладення арешту на майно, наведений загальний список всього майна без відокремлення тих речей, які є, чи можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, не наведено обґрунтування необхідності арешту майна з точки зору виконання завдання арешту майна та не зазначені будь-які відомості про наявність на ньому слідів кримінального правопорушення.
Посилання в ухвалі на те, що підозрюваний ОСОБА_8 використовував автомобіль, який перебуває у власності ОСОБА_5 , не свідчить про те, що автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 постійно використовує автомобіль у повсякденному житті, а тому переміщення на ньому, не було обумовлене необхідністю готування до кримінального правопорушення.
Крім цього, слідчим суддею не зазначено, яким чином належний ОСОБА_5 мобільний телефон «iPhone 12 Pro» має доказове значення для кримінального провадження.
На переконання апелянта. слідчим суддею не враховано наслідків арешту майна для ОСОБА_5 , який позбавлений можливості отримувати дохід від користування автомобілем.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні слідчого відділу ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001590, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 20.11.2021 р. близько 19.00 год. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, біля будинку № 116 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, підійшов до автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на паркувальному майданчику та застосувавши відкрите джерело вогню, умисно підпалив вказаний автомобіль, переконавшись, що полум`я розгорілось, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
20.11.2021 р. в ході затримання ОСОБА_8 , у останнього вилучено куртку та мобільний телефон Самсунг. Крім цього, в ході огляду місця події виявлено автомобіль марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому виявлені складні ножі, мобільні телефони та пластикову пляшку з рідиною невідомого походження, крім цього в ході огляду автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлено кепку, портмоне з посвідченням водія на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти та інше майно.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході затримання підозрюваного ОСОБА_8 та огляду автомобілів марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Клопотання мотивоване тим, що вказані предмети та речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованих підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 194 КК України, наведені у клопотанні слідчого речі та документи, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, містять на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, зокрема можуть містити генетичний матеріал підозрюваного ОСОБА_8 , а також сліди горючої речовини невідомого походження, за допомогою якої здійснено підпал автомобіля марки «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт та його представника, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що до ЄРДР за № 0001590, внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за фактом умисного знищення чужого майна, а саме автомобіля марки «AudiQ5», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого в ході проведених 20.11.2021 р. затримання підозрюваного ОСОБА_8 та оглядів транспортних засобів, речей і документів, слідчий обґрунтував його тим, що вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто містить фактичні дані, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Разом з тим, клопотання слідчого не містить об`єктивних даних, які б вказували на те, що вилучене в ході затримання підозрюваного та оглядів транспортних засобів майно у виді автомобіля марки «Mazda 5», складного ножа, мобільних телефонів, пластикової та скляної пляшок, одежі, банківської картки та іншого майна, з огляду на обставини, які розслідуються в рамках даного кримінального провадження, відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, у клопотанні лише перераховуються загальні підстави для накладення арешту на майно, без зазначення конкретних обставин події за яких, вилучене майно може використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
Крім того, в матеріалах клопотання про арешт майна слідчим не міститься й постанови про визнання вилученого майна речовими доказами.

Отже, слідчий, у клопотанні, в розумінні вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, не навів достатнього обґрунтування необхідності арешту майна, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 173 КПК України, належним чином не врахував, як правових підстав для арешту майна, так і можливості використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Зазначене свідчить про те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Крім наведеного, слід зазначити, що відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Як убачається з матеріалів клопотання, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повідомлено ОСОБА_8 , але автомобіль «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучене у ньому певне майно, належить іншій особі ОСОБА_5 , тобто останній, в даному випадку, є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
За таких обставин, звернення до суду саме слідчого, а не прокурора, з клопотанням про накладення арешту на майно, в цій частині, відбулось з порушенням вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, при цьому, органом досудового розслідування не дотримані й вимоги п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, які регламентують надання слідчому судді документів, на підтвердження права власності на майно, що належить арештувати, і вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, у зв`язку з не доведеністю необхідності такого арешту, та такого, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2021 року про накладення арешту на вилучені в ході проведених 20.11.2021 р. затримання підозрюваного та оглядів транспортних засобів, речі та предмети скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про накладення арешту, на вилучені в ході проведених 20.11.2021 р. затримання підозрюваного та оглядів транспортних засобів, речі та предмети відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3