Справа № 194/1857/21
Номер провадження 1-кс/194/462/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Тернівки Дніпропетровської області клопотання володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2021 року за № 0000272 за ч. 1 ст. 249 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, за ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.10.2021 року в рамках кримінального провадження № 0000272 від 23.10.2021 року було накладено арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони особам, у володінні яких знаходиться зазначене майно на відчуження, розпорядження та користування майном, з метою збереження речових доказів.
ОСОБА_4 вказує, що власником автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , однак на даний час (до моменту вилучення) зазначений автомобіль знаходився у власності та користуванні у нього особисто, що підтверджується довіреністю від 07.12.2011 року.
Також, ОСОБА_4 зазначає, що в розумінні ст. 249 КК України не визнаються знаряддями кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК, транспортні засоби, які застосовувались лише для доставлення винних до місця незаконного зайняття водним добувним промислом або для перевезення незаконно добутого і які, таким чином, не використовувались для виконання об`єктивної сторони даного злочинного посягання. А отже по суті необхідності в арешті його транспортного засобу на даний час не має.
У зв`язку з чим, ОСОБА_4 просить скасувати арешт з автомобіля марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки автомобіль не був знаряддям кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, зазначив, що експертизи з транспортним засобом проводити не будуть, однак вказаний у клопотанні автомобіль визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, а тому, оскільки по даному кримінальному провадженнюостаточне рішення не прийнято, постанова про скасування речового доказу не виносилася, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, володільця транспортного засобу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.10.2021 р. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000272 від 23.10.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК Україні, накладено арешт на вилучене 23.10.2021 року в ході огляду місця події майно, а саме на: 2 рибальські сітки жилкові довжиною 75 м, шириною 1,2 м та діаметром вічка 30 мм; 2 рибальські сітки жилкові довжиною 75 м, шириною 1,2 м та діаметром вічка 45 мм; 1 рибальську сітку жилкову довжиною 75 м, шириною 1,2 м та діаметром вічка 0,25 мм; гумовий човен зеленого кольору; транспортний засіб марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , шляхом заборони особам, у володінні яких знаходиться зазначене майно на відчуження, розпорядження та користування майном, з метою збереження речових доказів.
Згідно з довіреністю від 07.12.2011 року, посвідченої державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_6 , власником автомобіля ВАЗ 21063, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , який довіреністю уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , кожного окремо, від його імені здійснювати повноваження за цією довіреністю керувати належним йому на праві власності автомобілем.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину; можливість спеціальної конфіскації майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні суб`єкта, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст. 173 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Так, задовольняючи клопотання слідчого про арешт зазначеного майна, слідчий суддя виходив з того, що володілець транспортного засобу ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання, а також слідчий суддя врахував те, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, та можуть мати відношення до кримінального правопорушення, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчило про необхідність накладення арешту на вказане вище майно.

Частиною першою статті 249 КК України передбачено відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду. Частиною другою зазначеної статті передбачено кримінальну відповідальність за ті самі діяння, якщо вони вчинені із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу або особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Основний безпосередній об`єкт злочину - встановлений порядок раціонального використання, охорони і відтворення риб та інших об`єктів водної фауни як важливої складової частини навколишнього природного середовища.

Об`єктивна сторона злочину характеризується сукупністю трьох ознак: 1) діяння - незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди; 3) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Кваліфікуючими ознаками є вчинення злочину: 1) способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу; 2) особою, раніше судимою за цей злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2021 року № 0000272 за ч. 1 ст. 249 КК України, автомобіль ВАЗ 21063, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовим доказом, досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває та остаточного рішення по кримінальному провадженню не прийнято.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження на теперішній час не завершений, досудове розслідування триває, обмеження можливості розпорядження автомобілем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження, тому, в задоволенні клопотання про скасування арешту майна в частині заборони розпорядження та відчуження слід відмовити.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

З огляду на викладене, оскільки відповідна експертиза з вказаним вилученим автомобілем проводитися не буде, про що зазначено прокурором у судовому засіданні, в подальшому в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту в частині заборони користування автомобілем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу відпала потреба, слідчий суддя доходить висновку про необхідність скасування арешту в цій частині, що є підставою для повернення вищезазначеного арештованого майна ОСОБА_4 ..

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та правову підставу накладання арешту на вилучене майно, слідчий суддя вважає, що автомобіль ВАЗ 21063, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки вищезазначений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що свідчить про неможливість скасування арешту в частині заборони розпорядження і відчуження зазначеного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна в частині заборони користування автомобілем марки ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.10.2021року.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1