Справа № 545/3528/21
Провадження № 1-в/545/471/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області у м. Полтаві заяву засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , маючої на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судиму:

- вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та 3 місяці;

- вироком Артемівського міського суду Донецької області від 02.06.2014 року за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Звільнена за ст. 1 п. «в» Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

по даній справі засудженої вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2017 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна,

про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про застосування щодо неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула визначений строк покарання для застосування до неї умовно-дострокового звільнення, стала на шлях виправлення, вказує, що вона працює, навчається, щиро кається у вчиненому, не має зауважень щодо дотримання правил внутрішнього розпорядку та щодо роботи.

В судовому засіданні представник адміністрації Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність.

Засуджена ОСОБА_4 надала суду заяву з прохання про розгляд її заяви у її відсутність, заяву підтримала.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , засуджена за вчинення тяжкого злочину, раніше неодноразово судима, відбуває покарання з 18.04.2016 року, за час відбування покарання має одне стягнення, яке погашене, та одне заохочення, на даний час характеризується задовільно, що свідчить про передчасність застосування до неї умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджена 08.02.2017 року вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2017 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 15.04.2016 року близько 16 год. 30 хв. разом із невстановленими особами, перебуваючи поблизу будинку № 25, що знаходиться за адресою: м. Житомир, 1-й пров. Капітульний, помітили у дворі цього будинку раніше невідому їм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 та невстановлених осіб виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, поєднаний з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, керуючись корисливим мотивом, зайшли до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , та накинули на голову ОСОБА_5 ковдру. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами взяли під руки ОСОБА_5 та силоміць затягнули останню до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, викручуючи їй руки, чим спричинили ОСОБА_5 тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді вколоченого перелому нижньої третини правої променевої кістки в типовому місці із підвивихом кістки передпліччя, а потім почали душити, від чого остання втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_4 спільно із невстановленими особами заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 36000 грн., які знаходилися в шухляді шафи у спальній кімнаті зазначеного будинку.

Після цього, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 36000 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до характеристики на засуджену ОСОБА_4 від 16.11.2021 року засуджена ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.04.2016 року.

За час перебування в установі виконання покарань №8 м. Житомира характеризувалась посередньо, не порушувала встановлені вимоги режиму тримання, дисциплінарних стягнень не мала. Не заохочувалась. До праці не залучалась.

З 09.11.2017 року відбувала покарання в державній установі «Чернігівська виправна колонія (№ 44)».

За час відбування покарання характеризується задовільно. Вимоги режиму відбування покарання порушувала, за що мала одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Мала одне заохочення за виконання покладених обов`язків.

З 16.12.2020 року відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)».

За час відбування покарання характеризується задовільно. Стягнень та заохочень не має.

Працевлаштована працівником по виконанню ручних робіт на швацькій дільниці установи. До виконання поставлених завдань відноситься задовільно.

Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою мати поблажливе ставлення до себе.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не завжди приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта».

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України - за відбуттям 3/4 призначеного строку покарання, а саме - 13.10.2020 року. Рішенням комісії виправної колонії було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, яка не довела своє виправлення.

Згідно цієї ж характеристики засуджена ОСОБА_4 не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно статті 81 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_4 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена за весь час відбування покарання має лише одне заохочення, мала одне стягнення, яке погашене, характеризувалась посередньо та змінила поведінку на краще в період часу, що передує поданню заяви про умовно-дострокове звільнення.

Крім того, ОСОБА_4 до засудження не працювала, не мала постійного місця працевлаштування, раніше неодноразово судима, але належних висновків для себе не зробила, будь-які дані про можливість прилучення її до суспільно корисної праці після звільнення відсутні, засуджена за вчинення тяжкого злочину за обтяжуючих обставин.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджена не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже заява засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1