Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/129/21
Єдиний унікальний №733/1296/21
Вирок
Іменем України
30 грудня 2021 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду м. Ічня кримінальне провадження № 0000448 від 09 липня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, інваліда 2 групи з дитинства, непрацездатного, раніше судимого 06 січня 2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок,

в здійсненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Даний вирок набрав законної сили 08 лютого 2021 року.

Після отримання Ічнянським РС філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області 11 лютого 2021 року вищевказаного вироку суду від 06 січня 2021 року ОСОБА_3 поставлено на облік. Того ж дня засудженому направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф в розмірі 17000 гривень 00 копійок у місячний строк після набрання вироком законної сили. Також про необхідність сплати вищевказаного штрафу достовірно було відомо ОСОБА_3 , так як останній надавав відповідні пояснення в Ічнянському РС філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області

Проте ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Ічнянського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, маючи реальну можливість сплатити штраф та постійний дохід, оскільки кожного місяця мав дохід (пенсійні виплати), вирішив стати на шлях злочинної діяльності проти правосуддя, не вчинив жодних дій на виконання рішення судута не сплатив призначений йому згідно з вироком суду штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

21 квітня 2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу про розстрочку несплаченої ОСОБА_3 суми штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок строком на шість місяців, тобто до жовтня місяця 2021 року включно. Проте останній жодної виплати не здійснив, ухилившись від виконання вищевказаного вироку суду.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 ухилився від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме: ухилився від сплати штрафу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.389 КК України.
Згідно ст. 349 ч. 3 КПК України суд вважає визнати недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового процесу. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , віднесено до кримінального проступку.

До пом`якшуючих вину обставин обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.
Переходячи до вибрання міри покарання, суд враховує суспільну небезпеку здійсненого кримінального проступку, його характер та ступінь. Особа обвинуваченого ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.

Суд, обираючи міру покарання, бере до уваги те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся в здійсненому кримінальному проступку, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, інвалід 2 групи з дитинства, непрацездатний, раніше судимий 06 січня 2021 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вважає вибрати йому міру покарання, достатню для його перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень .

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Частиною 1 ст.389 КК України передбачено, що за ухилення від сплати штрафу передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.
Частина 2 ст. 57 КК України передбачає, що виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року передбачено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Згідно копії довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Ічнянському районі, ОСОБА_3 являється інвалідом 2 групи з дитинства (довічно), перебуває на обліку в управлінні та отримує соціальну пенію.

Відтак, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи з дитинства та непрацездатним, відповідно до ст. ст.57, 61 КК України, йому не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч.1 ст.389 КК України.
Так як судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України, а передбачені санкцією цієї статті види покарань не можуть бути до нього застосовані як до особи, яка являється інвалідом 2 групи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.389 КК України на підставі ч.1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення покарання.
Крім того, судом встановлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який на даний час не виконаний та відсутні будь-які докази про його виконання або причини невиконання.

Норми ст.71 КК України вказують, що не відбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком.
В зв`язку з тим, що даним вироком суду обвинуваченому ОСОБА_3 не призначається жодного покарання, суд вважає, що вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок слід виконувати самостійно.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 367 371, 373-374, 376 КПК України суд, -
УХВАЛ И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.
На підставі ч.1 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.
Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок, виконувати самостійно.
Речові докази особова справа ОСОБА_3 № 01/2021, яка передана для зберігання до Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, залишити у володінні Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Вирок може бути оскаржений в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання такої апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку, а учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1