Справа 759/2975/20 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/748/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаряОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0008734 від 18.12.2019 року за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Путивль, Путивльського району Сумської області, освіта середня-спеціальна, розлученого, маючого неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України визнається таким, що не має судимості (відповідно до вироку), засуджено:

за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
на підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_9 остаточне покарання визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;
на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 14 грудня 2019 року, близько 12 години 50 хвилин, знаходячись на 7-му поверсі загального коридору житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, власноручно, демонтував та викрав секцію чавунної батареї центрального опалення будинку, вартістю 3 500 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 , 16 грудня 2019 року, близько 12 години 50 хвилин,знаходячись на 2-му поверсі загального коридору житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, власноручно, демонтував та повторно викрав секцію чавунної батареї центрального опалення будинку, вартістю 3 500 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 , 16 грудня 2019 року, близько 13 години 50 хвилин,знаходячись на 4-му поверсі загального коридору житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, власноручно, демонтував та повторно викрав секцію чавунної батареї центрального опалення будинку, вартістю 3 500 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 , 17 грудня 2019 року, близько 12 години 50 хвилин,знаходячись на 9-му поверсі загального коридору житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, власноручно, демонтував та повторно викрав секцію чавунної батареї центрального опалення будинку, вартістю 3 500 грн.
Крім цього, ОСОБА_9 , 18 грудня 2019 року, близько 09 години 25 хвилин,знаходячись на 8-му поверсі загального коридору житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, власноручно, демонтував секцію чавунної батареї центрального опалення будинку, вартістю 3 500 грн., однак довести свої дії до кінця він не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий мешканцями будинку з викраденим майном.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_9 , який раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів за які реально відбував покарання у виді позбавлення волі та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив корисливі злочини. Вважав необґрунтованим неврахування судом першої інстанції попередні судимості ОСОБА_9 за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14.09.2011 року та за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 25.12.2012 року, які не зняті та непогашені у встановленому законом порядку. На переконання прокурора, у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_9 остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги, в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також в частині неправильного звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:
рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;
переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. Так, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 злочинів, поза належною увагою суду залишились фактичні обставини їх вчинення. Зокрема, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_9 було вчинено п`ять епізодів крадіжки, предметом яких були батареї центрального опалення багатоквартирного будинку. При цьому, події мали місце у зимовий період року. Наведене приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливості перевиховання ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч.2 ст.65 КК України.
Окрім цього, наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що призначене ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі не відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. За наявності зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неврахування судом при призначенні покарання трьох судимостей ОСОБА_9 за вчинення корисливих злочинів проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку останнього, то вони ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, відповідно до яких, вказані судимості ОСОБА_9 не погашені у встановленому законом порядку.
У зв`язку із викладеним, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 рокущодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 та п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року щодо ОСОБА_9 - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_9 за:
ч.1 ст.185 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_9 покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 листопада 2021 року по 20 грудня 2021 року.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4