ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3007/21 Справа № 185/3223/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законний представник ОСОБА_8
особи щодо якої застосовано
примусові заходи медичного
характеру ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року до ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України, було застосовано примусові заходи медичного характеру.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом, ОСОБА_10 , маючи у своєму володінні та користуванні транспортний засіб марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, темно-коричневого кольору, державний номер якого - « НОМЕР_1 », приїхав 10.11. 2020 року, приблизно о 09 год. 10 хв. на вказаному автомобілі до будинку АДРЕСА_1 , де залишив автомобіль у дворі будинку. Також останній залишив в замку запалювання транспортного засобу ключ від зазначеного авто із брелком, при цьому не зачинивши замки на дверях автомобілю перед своїм уходом. 10.11.2020 року, в першій половині дня, на навчання до Західно- Донбаського професійного ліцею Дніпропетровської ОДА прибув ОСОБА_9 , який під час навчального процесу неодноразово відлучався з учбової аудиторії, в тому числі - уходив з приміщення навчального корпусу під час перерв між уроками. Вийшовши з будівлі навчального корпусу, в період часу з 11 год. до 11 год. 30 хв., та прогулюючись біля будинку № 16, розташованого по вул. Промисловій в м. Павлограді Дніпропетровської області, ОСОБА_9 звернув увагу на автомобіль марки ВАЗ 21063, державний номер якого « НОМЕР_1 », в замку запаювання якого знаходився ключ. Побачивши відкриті двері автомобілю та ключ у замку запалювання, у ОСОБА_9 вирішив заволодіти транспортним засобом марки ВАЗ 21063 та відчинивши двері автомобілю, заволодів ключем від замку запалювання, маючи на меті повернутися в подальшому до місця знаходження транспортного засобу задля його угону. По закінченню навчального процесу, приблизно о 13.57 год. 10.11. 2020 року ОСОБА_9 пройшов у двір будинку АДРЕСА_1 . У дворі вказаного будинку, останній, приблизно о 14.00 год. відчинив двері, сів на водійське сидіння в салон автомобіля марки ВАЗ 21063, державний номер якого « НОМЕР_1 », № двигуна - НОМЕР_2 , № кузова - НОМЕР_3 , та не маючи будь-яких прав відносно вказаного автомобілю, запустивши двигун вказаного транспортного засобу за використанням ключа, яким напередодні незаконно заволодів, розпочав рух керуючи транспортним засобом, виїхав з території двору будинку № 16 в напрямку двору учбового корпусу Західно-Донбаського професійного ліцею Дніпропетровської ДОА. Незаконно заволодівши таким чином автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер якого « НОМЕР_1 », 1988 року випуску, темно-коричневого кольору, ОСОБА_9 в подальшому на автомобілі поїхав до місця свого проживання, спричинивши тим самим ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 18834,77 грн.
Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №48 від 08 квітня 2021 року, ОСОБА_9 у період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, та з своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України змінити, виключивши з мотивувальної частини послання на спрямованість умислу, мету його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. В іншій частині ухвалу суду прокурор просить залишити без змін. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №48 від 08 квітня 2021 року з своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, а тому посилання в ухвалі суду першої інстанції на наявність в нього умислу та спрямованість його дій є безпідставними.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Умисна форма вини включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 289 КК України та вирішуючи питання про застосування примусових заходів медичного характеру, вищевказаних положень закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Як вбачається із наявного в матеріалах кримінального провадження висновку судово-психіатричної експертизи №48 від 08 квітня 2021 року, ОСОБА_9 у період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, та з своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Таким чином, із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісна наявність у свідомості чітко сформованих мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, чого судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та встановлення фактичних обставин справи належним чином враховано не було. А тому, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про таке психічне ставлення обвинуваченого ОСОБА_9 до вчиненого суспільно небезпечного діяння як наявність умислу, мети та мотиву на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), передбаченого положеннями ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність змінити ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість умислу та мету дій ОСОБА_9 при вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року посилання на спрямованість умислу та мету дій ОСОБА_9 при вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4