Справа № 744/814/21
Провадження № 1-кп/744/57/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 08 липня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у Дочірньому підприємстві «Семенівкарайагролісгосп» - верстатником деревообробних верстатів, раніше не судимого в силу вимог ст. 89 Кримінального кодексу України,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Семенівського районного суду Чернігівської області з Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області надійшов на розгляд обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 08 липня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України.
У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_6 подано письмове клопотання про повернення вказаного вище обвинувального акту прокурору для усунення недоліків внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.
В обґрунтування вимог клопотання у ньому зазначено, що згідно обвинувального акту обвинуваченому, зокрема, ставиться до вини те, що він на початку травня 2021 року без відповідного дозволу на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вирощував рослини коноплі, здійснюючи сільськогосподарський обробіток з метою доведення до стадії дозрівання. Працівниками поліції 15.07.2021 року у ході обшуку на вказаній присадибній ділянці виявлено та вилучено 14 рослин на корені зеленого кольору, які згідно висновку експерта належать до рослин роду Коноплі.

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що влітку 2021 року він на смітнику за містом Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області знайшов дикорослі рослини роду Коноплі, які вирвав та переніс до місця свого проживання. В подальшому знайдені рослини він висушив, відділив від них частину насіння з листям, склав до скляної трилітрової банки та залишив зберігатися в будинку. Решту рослин зв`язав у пучки та підвісив на горищі будинку свого домоволодіння, де зберігав без мети збуту.

Таким чином, згідно відомостей обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 1 ст. 310 КК України, тобто у незаконному вирощуванні рослин конопель без мети збуту;
- ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

З аналізу вказаних норм випливає, що обвинуваченому повинно бути пред`явлено конкретне обвинувачення, оскільки особа має право знати, в чому вона обвинувачується і вправі захищатися від пред`явленого обвинувачення, яке повинно бути викладене в обвинувальному акті.

Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України обвинувачення, із врахуванням положень ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому, зокрема, ставиться до вини те, що він вирощував рослини коноплі тільки на початку травня 2021 року, і вилучили рослини на корені на його присадибній ділянці вже 15 липня 2021 року. Таким чином з обвинувального акту не зрозуміло хто вирощував вказані рослини в середині травня, в кінці травня, в червні та у першій половині липня 2021 року, і взагалі чи вирощувалися рослини у цей час.

Також у підсумковому формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації з посиланням на норму кримінального закону, що стосується саме епізоду вирощування рослин коноплі, зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 1 ст. 310 КК України у незаконному вирощуванні рослин конопель без мети збуту, що є вкрай не зрозумілим. Обов`язковим елементом об`єктивної сторони вказаного злочину є кількість рослин, які вирощує суб`єкт злочину, а саме така кількість має складати від 10 до 50 рослин, натомість в правовій кваліфікації кількість вирощуваних рослин не зазначена взагалі, як не зазначена кількість вирощених ОСОБА_7 рослин у всьому тексті обвинувального акту (зазначена тільки кількість рослин на корені, яка була вилучена без вказівки яку ж кількість з цих рослин вирощував саме обвинувачений). Зазначення в обвинувальному акті кількості рослин, у вирощуванні яких обвинувачується обвинувачений, є дуже суттєвим, адже якщо ОСОБА_7 вирощував менше 10 рослин конопель, то його дій слід кваліфікувати за ст. 106-2 КУпАП.

Що стосується епізоду злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, то слід зазначити, що в обвинувальному акті взагалі не вказано конкретне місце вчинення злочину, а саме місце придбання рослин коноплі. Слідчим зазначено, що це відбулося на смітнику за містом Семенівка. Проте за містом Семенівка в кожному напрямку горизонту є безліч стихійних несанкціонованих смітників, і тому слідчому варто більш конкретно зазначити місце придбання рослин коноплі (поблизу певної вулиці, поблизу певної автодороги тощо), або ж зазначити, що місце придбання взагалі не встановлене, якщо воно не відоме слідчому.

Окрім того, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений відділяв від знайдених рослин коноплі частину насіння з листям та складав їх до скляної банки, що по суті є виготовленням, проте в правовій кваліфікації ОСОБА_7 не ставиться до вини, зокрема, виготовлення наркотичного засобу - канабісу.

Таким чином вбачається невідповідність між викладом фактичних обставин кримінального правопорушення та підсумковим зазначенням формулювання обвинувачення з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання висловив думку щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом та відсутності підстав для повернення обвинувального акту прокурору. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а вказані у клопотанні захисника недоліки не є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, оскільки не перешкоджають призначити судовий розгляд. Крім того, прокурор має право змінити правову кваліфікацію або обсяг пред`явленого обвинувачення чи зробити уточнення під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України встановлені вимоги до обвинувального акту. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Виклад таких обставин має включати: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; форму вини, мотив і мету його вчинення.
Виходячи з цього, обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно, в ньому має бути виписана як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, окрім іншого, місце вчинення кримінального правопорушення, щоб особи мали можливість захищатись від чіткого, зрозумілого обвинувачення.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Зокрема, як обґрунтовано зазначається у клопотанні, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення за фактами незаконного вирощуваня обвинуваченим конопель та придбання наркотичних засобів, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 в цій частині є неконкретними.
Так, згідно відомостей обвинувального акту обвинуваченому, зокрема, ставиться до вини те, що він на початку травня 2021 року без відповідного дозволу на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вирощував рослини коноплі, здійснюючи сільськогосподарський обробіток з метою доведення до стадії дозрівання. Працівниками поліції 15.07.2021 року у ході обшуку на вказаній присадибній ділянці виявлено та вилучено чотирнадцять рослин на корені зеленого кольору, які згідно висновку експерта належать до рослин коноплі.

Обвинуваченому ставиться до вини те, що він вирощував рослини коноплі тільки на початку травня 2021 року, а вилучили рослини на корені на його присадибній ділянці вже 15 липня 2021 року. Таким чином з обвинувального акту не зрозуміло хто вирощував вказані рослини в середині травня, в кінці травня, в червні та у першій половині липня 2021 року, і взагалі чи вирощувалися та культивувалися рослини коноплі у цей час, а також причетність до цього обвинуваченого ОСОБА_7 в період часу з середини травня 2021 року до 15 липня 2021 року.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , не в повній мірі відповідає положенням диспозиції ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України, якою визначені кваліфікаційні ознаки вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості від ста до п`ятисот рослин чи конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Проте, при викладенні в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення в цій частині дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України як «незаконне вирощування рослин конопель без мети збуту».

В данному випадку при викладенні в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення взагалі відсутні відомості про кількість рослин конопель, що є важливим єлементом правової кваліфікації під час розмежування кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 310 Кримінального кодексу України, та адміністративних правопорушень, передбачених ст. 106-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, диспозицією якої встановлюється адміністративна відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості до ста рослин чи конопель у кількості до десяти рослин.

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що влітку 2021 року він на смітнику за містом Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області знайшов дикорослі рослини роду Коноплі, які вирвав та переніс до місця свого проживання. В подальшому знайдені рослини він висушив, відділив від них частину насіння з листям, склав до скляної трилітрової банки та залишив зберігатися в будинку. Решту рослин зв`язав у пучки та підвісив на горищі будинку свого домоволодіння, де зберігав без мети збуту.

В обвинувальному акті не вказано конкретне місце вчинення злочину, а саме місце придбання рослин коноплі, з географічною прив`язкою до місцевості. Не міститься також відомостей про те, що місце вчинення злочину не встановлене.

В обвинувальному акті зазначено, що рослини коноплі, зв`язані в пучки, обвинувачений ОСОБА_7 підвісив на горищі будинку свого домоволодіння, де зберігав без мети збуту. Однак в обвинувальному акті не зазначено з метою чи без мети збуту обвинувачений ОСОБА_7 залишив зберігатися у своєму будинку складену до скляної трилітрової банки частину насіння рослин Коноплі з листям, що є важливим для кваліфікації дій обвинуваченого.

Вищевказані недоліки є перешкодою для призначення обвинувального акту до розгляду.
Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, без зазначення всіх складових, передбачених ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, які підлягають доказуванню, а також неповний виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення позбавляють обвинуваченого можливості захищатись від пред`явленого обвинувачення та порушує його право на захист.
У даному випадку порушується передбачене п. 1 ч. 3 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України право обвинуваченого знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень його обвинувачують.
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, № ETS N 005 кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Наведені обставини позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 суть пред`явленого обвинувачення, яке б ґрунтувалось на законі, під час судового розгляду, а обвинуваченому перешкоджають захищатись від такого обвинувачення, що у свою чергу є порушенням права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального законодавства в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого вироку.
Виходячи з роз`яснень які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

З аналізу вказаних норм випливає, що обвинуваченому повинно бути пред`явлено конкретне обвинувачення, оскільки особа має право знати, в чому вона обвинувачується і вправі захищатися від пред`явленого обвинувачення, яке повинно бути викладене в обвинувальному акті.

Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення, із врахуванням положень ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Вищевказані недоліки є настільки явними, що залишення їх судом поза увагою, може свідчити на упередженість суду при розгляді кримінального провадження на користь сторони обвинувачення.
За змістом п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд у підготовчому судовому засіданні має право постановити ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема, обумовленим положеннями ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Призначити судовий розгляд даного кримінального провадження не убачається за можливе.

Суд, не може погодитись з правовою позицією прокурора, який вважає, що необхідно призначити справу до розгляду, незважаючи на недоліки, у зв`язку з тим, що у даному випадку порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України. Процесуальний документ не відповідає вимогам закону, що є підставою для повернення.

Таким чином, вищезазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Суд, вважає за необхідне зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного строку, що повинен відповідати засадам розумного строку та бути достатнім для усунення зазначених недоліків обвинувального акту.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 291, ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 08 липня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України повернути унаслідок його невідповідності вищенаведеним вимогам Кримінального процесуального кодексу України прокурору, який його затвердив, а саме прокурору Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_5 .

Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного строку, що повинен відповідати засадам розумного строку та бути достатнім для усунення зазначених недоліків обвинувального акта, а саме протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1