Провадження №1-кп/523/1752/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001646 від 22.11.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Демівка Чечельницького району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На адресу Суворовського районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси для розгляду одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також надійшли матеріали кримінального провадження та відповідні заяви потерпілої сторони і сторони захисту.

Положення ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2021 року приблизно о 15:00 годині обвинувачений ОСОБА_2 , перебуваючи на парковці магазину «Копійка» за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 130/5, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи прямий протиправний умисел, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав візок для супермаркету А-80, заволодівши яким вказаний обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином ТОВ «Копійка-центр» матеріальну шкоду у розмірі 792,50 гривень.
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до означених вище заяв, представник потерпілого ТОВ «Копійка-центр» ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_2 , за участю захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість, просив призначити йому покарання у виді громадських робіт.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнавав свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надав зізнавальні показання про час, місце, спосіб і мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а відтак дії зазначеної особи вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

За ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується відшкодування потерпілій стороні завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна, особа обвинуваченого є особою пенсійного віку, свою провину визнає, в силу ст.89 КК України не має судимості, забезпечений місцем реєстрації й проживання, де характеризується задовільно, але офіційно не працевлаштований і неодружений, раніше неодноразово притягався та в теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.115 КК України у ВП №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області (Лиманському ВП ГУНП в Одеській області), що свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел доходу та обумовлює його схильність до протиправної поведінки.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, не встановлено.

Разом із тим, при вирішенні питання з призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_2 у розглядуваному кримінальному провадженні, судом не можуть бути прийнятими до уваги викладені у відповідній заяві прохання обвинуваченого щодо необхідності призначити йому покарання у виді громадських робіт, оскільки останній в контексті Закону України «Про пенсійне забезпечення» досяг пенсійного віку, а згідно положень ч.3 ст.56 КК України, такий вид покарання, як громадські роботи до осіб, які досягли пенсійного віку, не призначається.

Крім того, вирішуючи означене питання з призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги, що до останнього також не можуть бути застосовані такі покарання як штраф, виправні роботи чи обмеження волі, виходячи з такого.

Частиною 3 ст.61 КК України встановлено, що обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи, а досліджені під час вивчення матеріалів кримінального провадження обставини, зокрема відсутність у обвинуваченого ОСОБА_2 офіційного працевлаштування та легальних джерел доходів, а також не доведення матеріалами справи такого майнового стану вказаного обвинуваченого, що обумовлює його спроможність здійснити оплату штрафу, - за переконанням суду, суперечить положенням ст.53 цього ж Кодексу, ст.ст.22, 26, п.4 ст.91, ст.92 КПК України.
Так, з огляду на ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті, за якими при визначенні розміру штрафу має братися до уваги не тільки тяжкість вчиненого підсудним кримінального правопорушення, а і його майновий стан.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.57 вказаного Кодексу, покарання у виді виправних робіт, яке відбувається за місцем роботи засудженого із відрахуванням відповідного розміру заробітку в дохід держави, не застосовується, зокрема, до осіб, які досягли пенсійного віку, а як зазначено вище та згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 є не працевлаштованою особою і досяг пенсійного віку в контексті ЗУ "Про пенсійне забезпечення".
Пунктом 4 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, поміж іншого, обставини, які характеризують особу обвинуваченого, однією зі складових частин чого є визначення майнового стану останнього, а за ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого чи сторону, яка їх подає.
Як слідує із ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги наявні в матеріалах справи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 (зокрема, його пенсійний вік та не працевлаштованість, відсутність в розпорядженні суду відповідних документів на підтвердження існування легальних джерел доходу, попереднє неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності), які за приписами ст.ст.53, 56, 57, 61 КК України обумовлюють неможливість призначення йому таких видів покарання як штраф, виправні або громадські роботи чи обмеження волі, суд у контексті ст.ст.50, 60, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про те, що виправлення зазначеного обвинуваченого й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням єдино-можливого покарання у виді арешту у визначених санкцією ч.1 ст.185 КК України межах, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.60 КК України, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, а за ст.50 КВК України, особи, засуджені до арешту, відбувають покарання за місцем засудження в арештних домах.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Згідно зі ст.60 КК України, ст.ст.15, 50-51 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та його поміщення до арештного дому.

Виконання вироку в частині поміщення засудженого ОСОБА_2 до арештного дому для відбування покарання покласти на начальника ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні металевий візок для харчів, який переданий під зберігальну розписку представнику ТОВ «Копійка-центр» ОСОБА_4 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_2 , а також спрямувати для виконання до ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та надати для відома іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для ОСОБА_2 , у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1