Справа № 203/2006/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000487, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене у рамках кримінального провадження №0000487, про накладення арешту на майно підозрюваної у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.171 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи поставлені в клопотанні питання, для запобігання ризикам можливого відчуження майна на користь третіх осіб та забезпечення арешту майна, слідчий суддя у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України вважає за необхідне провести його розгляд без повідомлення підозрюваної, як власника майна.
Також з огляду на положення ч.1 ст.171 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого.
Перевіривши викладені в клопотанні доводи та надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.
Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).
Частиною 6 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч.ч.10,11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі), ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000487, відомості за яким внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, за фактом того, що посадові особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах суб`єкта підприємницької діяльності, під час проведення податкових перевірок протиправно не визначили податкові зобов`язання платника зі сплати податку на видобуток корисних копалин, що спричинило тяжкі наслідки, а також за складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу, внесення до нього неправдивих даних.
08.10.2021 року про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень було повідомлено ОСОБА_4 .
В наданому клопотанні слідчий просив накласти арешт на належне на праві власності підозрюваній нерухоме майно, а саме:

-2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 104);
- частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 10193575).

Факт належності вказаного вище майна на праві спільної часткової власності підозрюваній ОСОБА_4 підтверджується долученою до клопотання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Також з длоучених до клопотанням матеріалів кримінального провадження №0000487 вбачається, що в рамках останнього прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов до підозрюваних у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення в солідарному порядку завданої матеріальної шкоди в сумі 339122 грн. 89 коп.
Крім того, до клопотання долученого протокол огляду та скріншоти оголошень про продаж з сайту https://dom.ria.com/ на підтвердження ринкової вартості квартир у Баглійському та Дніпровському районах м.Кам?янське Дніпропетровської області.

Частиною 8 ст.170 КПК України встановлено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Пунктами 4,5 ч.2 ст.173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З урахуванням наведених норм КПК України, виходячи із середньої ринкової вартості виставлених на продаж квартир, розташованих у відповідний місцевості, враховуючи ціну пред`явленого позову в сумі 339122 грн. 89 коп., яка в свою чергу дорівнює розміру завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальної шкоди, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання та вжиття у відповідності до ч.1, п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваної, а саме: 2/3 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 104), що буде співмірним із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та ціною заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на належне підозрюваній нерухоме майно із забороною відчуження останнього.
Такий захід забезпечення кримінального провадження не призведе до обмежень власника майна у можливості володіти та користуватись останнім, проте унеможливіть відчуження підозрюваною належного їй майна на користь третіх осіб та забезпечить досягнення цілей, на виконання яких вжито відповідний захід у вигляді арешту.
В частині накладення арешту на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 10193575), що належить підозрюваній ОСОБА_4 в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки в разі накладення арешту також на вказане майно, загальна вартість арештованого майна буде значено перевищувати розмір завданої шкоди та ціни позову, що не буде відповідати прнципу співмірності та приписам ч.8 ст.170 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000487 задовольнити частково.
Накласти арешт на належне підозрюваній ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно, а саме:

-2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 104);

з забороною відчуження вказаного нерухомого майна.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1