Справа № 548/197/19
Провадження №1-в/548/73/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

провідного інспектора Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації" - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хорол Полтавської області матеріал відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятигірське Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, такого, що не має на утриманні малолітніх чи непрацездатних осіб, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 раніше судимого вироком Хорольського районного суду Полтавської області 06 березня 2019 року за ст. 186 ч.3 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з відстрочкою виконання та іспитовим строком 3 роки,

про вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області 06 березня 2019 року за ст. 186 ч.3 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з відстрочкою виконання та іспитовим строком 3 роки, У відповідності до ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженоо органу з питань пробації, повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До суду надійшло подання Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації" про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, яке мотивоване тим, що він 07.05.2019 року та 07.09.2021 року не з`явився до органу пробації на реєстрацію без поважних причин, чим порушив умови відбування покарання визначені судом.

В судовому засіданні провідний інспектор Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4 підтримала доводи подання відносно засудженого ОСОБА_5 і просив його задовольнити. При цьому пояснила, що ОСОБА_5 повідомляв орган пробації, що після набрання законної сили вироком він влаштувався на роботу, систематично приходив на реєстрацію.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання не підлягає до задоволення, так як ОСОБА_5 систематичних порушень не допускав, проходив пробаційні програми, правопорушень та злочинів не вчиняв, а тому немає підстав скасовувати звільнення від відбування покарання та направляти засудженого в місця позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, просив суд не скасовувати йому звільнення від покарання, обіцяв в подальшому належним чином виконувати обов`язки встановлені вироком суду.

Суд, заслухавши пояснення та доводи ініціатора клопотання, прокурора та засудженого, вивчивши матеріали справи та дослідивши особову справу №16/2019 на ОСОБА_6 приходить до висновку, що подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Поняття верховенства права та зміст розкрито у Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004. Так, як вказав Конституційний Суд України, верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права обєднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу і рівність особи. Справедливість одна із основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (абзаци другий, третій, четвертий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області 06 березня 2019 року за ст. 186 ч.3 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з відстрочкою виконання та іспитовим строком 3 роки, У відповідності до ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженоо органу з питань пробації, повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З матеріалів подання та особової справи вбачається, що дійсно, в період відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_5 двічі не з`являвся на періодичну реєстрацію до Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації", про причини неявки не повідомляв.

При цьому судом встановлено, що неявку він допустив, у зв`язку з тим, що працював, і не мав можливості прийти пройти реєстрацію.

Разом з тим, суд враховує, що період між першою і другою неявкою засудженого ОСОБА_5 становить більше ніж 2 роки, що однозначно не вказує на систематичність порушень.

Також суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 в період зазначеного іспитового строку нових злочинів не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався.

В звязку з викладеним, з урахуванням матеріалів справи та інших доказів, досліджених в судовому засіданні, особи засудженого, з урахуванням вимог справедливості юридичної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність в даний час відмови в задоволенні подання начальника Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації" про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.78 КК України, ст.ст.8,534,537,539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні подання начальника Лубенського районного сектору №4 філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_7 про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , призначеного вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 06.03.2019 року за ч.3 ст.186 КК України і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий