Справа № 362/5811/19
У Х В А Л А

03.11.2021 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою

У С Т А Н О В И В:
На розгляді Білолоцерківського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України. Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 листопада 2021 р.

Завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого, визначеного ухвалою суду не надається можливим з поважної причини, оскільки прокурором не забезпечено прибуття у судове засідання свідка обвинувачення, на допиті якого він наполягає та заявлення прокурором клопотання про відкладення судового засідання для надання часу для його підготовки до надання суду письмових доказів обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 331 ч.3 КПК України судом на обговорення учасників судового засідання винесено питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів. При цьому зазначив, що він обвинувачується у вчинені умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він може переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи, проживання в Україні, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Обвинувачений, захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Зазначили, що прокурором не доведено продовження існування ризиків на які він посилається. Не надані докази на підтвердження продовження існування ризиків, на які він посилається. Зазначили, що прокурором у теперішній час надані усі докази обвинувачення. Просять змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт. Також зазначили, що він має місце проживання у м. Біла Церква.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, не має в Україні постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Наявні достатні підстави вважати, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, який був встановлений та врахований слідчим суддею на стадії досудового розслідування, судом при застосуванні, продовженні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду.

Суд при прийнятті рішення зважає на вагомість досліджених судом доказів, наданих стороною обвинувачення щодо обгрунтуваності висунутого проти ОСОБА_7 кримінального обвинувачення.

Також суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна), як елементи оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_7 та можливості його уникнути.

Вищевказане дає суду підставу вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд не знаходить підстав при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати також заставу, зважаючи на те, що відповідно до вимог ст. 183 ч.4 п.1 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням погрози застосування насильства.

При цьому суд зазначає, що згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 із тримання під вартою на інший більш м`який, у т.ч. домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що в ході судового засідання стороною захисту не надані нові документи, які раніше не були враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, перешкоджають триманню обвинуваченого під вартою за станом здоров`я чи з інших причин.

Суд визнає, що справжні інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,331,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 01 січня 2022 р.

У задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про відмову у задоволенні клопотання прокурора стосовно ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміні запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Судді

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3