ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 613/992/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2510/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.186, 357, 187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора та обвинуваченого на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 21 05 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20 травня 2020 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України, з призначенням покарання:

за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавленні волі на строк 6 (шість) років;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 травня 2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
У строк остаточно визначеного ОСОБА_7 покарання зараховано покарання, частково відбуте останнім за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 травня 2020 року. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 02 квітня 2020 року.
До вступу вироку в законну силу, обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді - тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 2 720 ( дві тисячі сімсот двадцять) гривень 75 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а всього на загальну суму 12 720 ( дванадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 75 коп. В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 10 000 грн. відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 13 399 ,47 ( тринадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять ) гривень 47 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимий, останній раз 11 жовтня 2016 року Великописарівським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 січня 2017 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2016 року по 10 січня 2017 року включно, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, звільнившись 27 березня 2018 року з місць позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , діючи повторно, 09 червня 2018 року близько 18-00 години, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись в лісовому масиві поблизу вулиці Охтирська м. Богодухова Харківської області, діючи відкрито, заламавши руки ОСОБА_9 , повалив його на землю та з задньої кишені штанів, відкрито викрав грошові кошти в сумі 300 грн. та індивідуальну пластикову кредитну картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , що належить останньому. При цьому ОСОБА_7 достовірно знав про наявність у ОСОБА_9 кредитної картки та коду доступу до неї.
Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, близько 20-00 години, знаходячись на пл. Незалежності м. Богодухова Харківської області, з індивідуальної пластикової кредитної картки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , в банкоматі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що розташований в магазині «ТОР» за адресою: м. Богодухів, пл. Незалежності, 15 Харківської області, зняв, тобто незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 1 000 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 300 грн.
Крім того, 09 червня 2018 року близько 18-00 години, маючи умисел на викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, при вищевказаних обставинах, знаходячись в лісовому масиві, поблизу вул. Охтирська м. Богодухова Харківської області, заламавши руки ОСОБА_9 , повалив його на землю та з задньої кишені штанів, відкрито викрав індивідуальну пластикову кредитну картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, що належить останньому. При цьому, ОСОБА_7 достовірно знав про наявність у ОСОБА_9 кредитної картки та коду доступу до неї.
Після чого ОСОБА_7 , близько 20-00 години, знаходячись на пл. Незалежності м. Богодухова Харківської області, з індивідуальної пластикової кредитної картки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, що належить ОСОБА_9 , в банкоматі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що розташований в магазину «ТОР» за адресою: м. Богодухів, пл. Незалежності, 15 Харківської області, зняв грошові кошти в сумі 1 000 грн., які обернув на свою користь.
Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за ч.1 ст. 357 КК України тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_7 29 жовтня 2019 року близько 01-00 години, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи з погрозою застосування такого насильства, переслідуючи корисливу мету наживи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісосмузі поблизу будівлі кафе «Сосновий бір» розташованого по вул. Харківській м. Богодухова Харківської області, здійснив напад на ОСОБА_10 , який виразився в тому, що ОСОБА_7 з метою подолати опір ОСОБА_10 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останнього, внаслідок чого він впав на землю, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел наніс близько 10 ударів руками та ногами в область голови та обличчя ОСОБА_10 , при цьому, також погрожував потерпілому подальшим нанесенням тілесних ушкоджень в разі вчинення ним дій направлених на свій захист.
Такими діями ОСОБА_7 воля до опору ОСОБА_10 була подавлена вчиненим на нього нападом, із застосуванням та погрозою застосування подальшого фізичного насильства, яке він за вищевказаних обстави вважав реальним, сприймаючи дії ОСОБА_7 як небезпечні для власного життя та здоров`я, не став чинити опір, після чого останній знявши з ОСОБА_10 куртку та шляхом діставання з її кишень відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 6 А 2/16 Gb», вартістю 1 640 грн. та грошовими коштами у сумі 2 400 грн., що належить ОСОБА_10 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна та синців в області голови, синців в області обох вушних раковин, синців та саден в області обличчя, крововиливів в слизову оболонку нижньої губи, закритого перелому кісток носа, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, терміном більше 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день) та спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4 040 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, враховуючи змінені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги, просить про перекваліфікацію інкримінованого йому діяння з ч.1 ст. 187 на ч.1 ст. 186 КК України та про пом`якшення йому покарання, посилаючись на те, що потерпілому ОСОБА_10 будь-яких небезпечних для життя наслідків, внаслідок вчинення його дій, завдано не було.

Крім того, на вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурора, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 та ч.1 ст. 357 КК України та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаних кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи ж апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та необхідності перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 186 КК України, колегіясуддів дійшла наступних висновків.

Так, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначаючи покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 187 КК України винним себе не визнав та пояснив, що 29 жовтня 2019 року він посварився з мамою і пішов у центр м. Богодухова до магазину «Ласточка», там до нього підійшов раніше не знайомий ОСОБА_10 , який запропонував випити з ним горілки, на що він погодився. Потім вони пішли до магазину АТБ де також придбали алкогольні напої, які там же вжили. Після цього ОСОБА_10 запропонував піти в «ігрові автомати», де працює його колишня дружина. Там він програв 200 грн., після чого запропонував поїхати в м. Харків. Вони взяли таксі і направилися в бік м. Харкова, на виїзді з м. Богодухова ОСОБА_10 почав палити, це не сподобалося водієві і їх висадили. Після цього вирішили повертатися в центр Богодухова пішки. В районі кафе «Сосновий бір», потерпілий почав лізти битися, йому це не сподобалося, при цьому він був у стані алкогольного сп`яніння, не дуже себе контролював, тому вдарив ОСОБА_10 декілька разів кулаком в обличчя, а коли той впав на землю, то вдарив декілька разів ногами, скільки було точно ударів не пам`ятає. Далі також не контролюючі себе, не зовсім розуміючи, що робить, зняв з потерпілого куртку, кросівки та носки. У внутрішньому кармані куртки були гроші близько 2 500 грн. та телефон Redmi 6 А. Наступного дня він по телефонній книжці намагався зателефонувати до когось з родичів, щоб повернути телефон, гроші витратив на власні потреби. 31 жовтня 2019 року його забрали працівники поліції від знайомих по АДРЕСА_2 . Телефон він віддав відразу працівникам поліції, гроші не повернув. Проте зазначив, що він не згоден з кваліфікацією злочину, а саме вважає, що його дії повинні кваліфікуватися за ст. 186 КК України, а не ст. 187 КК України, оскільки не було небезпечних наслідків для життя, він лише вдарив ОСОБА_10 декілька разів і забрав речі. Вказав, що всі свідчення на досудовому слідстві давав добровільно, у скоєних злочинах розкаюється. Крім того, позовні вимоги ОСОБА_10 визнав в повному обсязі.

Проте, вказані твердження ОСОБА_7 про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, спростовується показами свідченнями:
- потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 29 жовтня 2019 року, він поїхав в м. Богодухів відпочити та взяв з собою 4 000 грн. Біля магазину «Ласточка» до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків, один з яких був ОСОБА_7 , вони втрьох випили горілки 250 гр, потім він та ОСОБА_7 пішли до магазину АТБ, там він придбав «Мартіні», та цигарки. Після цього вони пішли в ігрові автомати де він програв 100 грн. Вийшовши з приміщення, де були ігрові автомати, вони зупинили автомобіль «ДЕО» і поїхали в бік Харкова, але за містом не домовилися про ціну і таксист висадив їх. Після цього, вони з ОСОБА_7 направилися назад в центр Богодухова, це було після 23-00 години. По дорозі в районі кафе «Сосновий бір» не доходячи до магазину «Дубрава» в м. Богодухові ОСОБА_7 відвів його в бік, та вдарив несподівано рукою в обличчя, він впав, той почав бити руками та ногами по голові і тілу, потім відчув, що останній обшукує кармани, тому почав супротивитися, той знову вдарив декілька разів, потім зняв куртку чорного кольору, кросівки, носки, забрав гроші в сумі 2 400 грн. та телефон, і пішов. Після цього, він дійшов до заправки, де викликали поліцію, і його відвезли додому. Вказав, що в подальшому телефон йому повернули працівники поліції. Підтримав свій цивільний позов, зазначив, що обвинувачений його сильно побив, дуже боліла голова, хоча до лікаря і не звертався, приймав ліки;
- свідченнями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що потерпілий її син, в кінці жовтня 2019 року він пішов з дому під вечір, одягнений в куртку та кросівки, з собою у нього була велика сума грошей. Вона не бачила, як він ішов з дому в смт Гути, тому зателефонувала до нього запитала де він знаходиться та для чого взяв стільки грошей, там було близько 4 000 грн. на що відповів, що він їде гуляти в м. Богодухів, а гроші поверне. Телефон Redmi 6 А, який викрали, належить їй, але вона іноді дає сину в користування, в той день він взяв цей телефон. Потім вона намагалася до нього телефонувати, але телефон був виключений. Привезли його працівники поліції десь о 04-00 годині ранку, роздягненого, без носків, взуття, куртки, всього побитого, обличчя було дуже побите, весь в крові. Син сказав, що його побив чоловік з яким він познайомився в Богодухові біля магазину «Ласточка». В лікарню вони не зверталися, лікувалися самостійно, у нього дуже боліла голова, був перебитий ніс, тому що важко було дихати, ребра боліли. Потім вони їздили на рентген там з`ясувалося, що в носі щось було перебито;
- свідченнями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_10 . Точної дати не пам`ятає, приблизно в кінці жовтня 2019 року в ігрові автомати по АДРЕСА_3 , де вона працювала, прийшов її колишній чоловік та незнайомий на той час ОСОБА_7 , вони пробули близько години, програли 200 грн. і після цього пішли. При цьому вона бачила, що у потерпілого була значна сума грошей і телефон, який належить її колишній свекрусі, з якою вона у гарних стосунках. Наступного дня до неї зателефонували з поліції запитували про ОСОБА_7 , чи бачила вона їх з чоловіком напередодні, а потім зателефонувала колишня свекруха, яка повідомила, що в районі кафе « Сосновий бір» вночі її сина побили, роздягли та забрали гроші і телефон, прислала фото, на якому у ОСОБА_10 дійсно було розбите обличчя, самого потерпілого вона побачила через три дні після подій у нього були синці на обличчі;
- свідченнями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що він не знайомий ні з обвинуваченим, ні з потерпілими ОСОБА_10 , але потерпілого бачив один раз, коли працював оператором на АЗС навпроти магазину « Дубрава» в м. Богодухові, в кінці жовтня 2019 року вночі почув, що хтось постукав, коли відчинив, то побачив чоловіка, який був роздягнений та босий, той повідомив, що його побили та обікрали і просив викликати поліцію, він був збуджений і на обличчі виднілася кров. Він викликав поліцію, а потерпілий чекав на них біля магазину «Кулінічі».

Будь-які підстави вважати, що показання свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

- протоколом огляду місця події від 31 жовтня 2019 року та фототаблицею до нього яким було оглянуто ділянку узбіччя по вул. Харківській поблизу магазину МК « М`ясний»;
- протоколом огляду місця події від 31 жовтня 2019 року та фототаблицею до нього, яким було оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 , та у ОСОБА_7 був вилучений мобільний телефон «XIAOMI 6A»;
- протоколом огляду місця події від 31 жовтня 2019 року та фототаблицею до нього, яким оглянуто ділянка місцевості поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , та у ОСОБА_7 було вилучено чоловічі джинси та чоловічу куртку чорного кольору на яких маються плями бурого кольору, які він добровільно видав;
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 31 жовтня 2019 року, якою визнано та долучено до кримінального провадження в якості речових доказів чоловічі джинси синього кольору та чоловічу куртку чорного кольору, що належать ОСОБА_14 ;
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 31 жовтня 2019 року, якою визнано та долучено до кримінального провадження в якості речового доказу 2 сім картки та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A6»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31 жовтня 2019 року, згідно якого ОСОБА_10 серед чотирьох пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 ;
- висновком експерта №6/2698СЕ-19 від 07 11 2019 року, згідно якого ринкова вартість телефону торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi A6 2/16 Gb» складає 1 640 грн.;
- висновком експерта 9/1000СЕ-19 від 28 листопада 2019 року, згідно змісту якого, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_10 . На даній для дослідження куртці виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки ( ДНК профіль) слідів крові, виявлених на куртці. Генетичні ознаки сліду крові, виявленого на куртці, збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак сліду крові, виявленого на джинсах, та зразка крові ОСОБА_10 складає 9,73х10-37 . Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 у 1 ундецильйонів;
- висновком експерта 9/999СЕ-19 від 28 листопада 2019 року, згідно змісту якого, на наданих для дослідження чоловічих джинсах синього кольору, а саме: на нижній частині манжету правої штанини виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) сліду крові, виявленого на джинсах. Генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками ( ДНК профілем) сліду крові, виявленого на чоловічих джинсах синього кольору, а саме: на нижній частині манжету правої штанини. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак сліду крові, виявленого на джинсах, та зразка крові ОСОБА_10 складає 9,73х10-37 . Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 у 1 ундецильйонів;
- висновком судово медичної експертизи №12-14/97-БГ/19 від 30 жовтня 2019 року, згідно змісту якого у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: садно та синці в області голови, синці в області обох вушних раковин,синці та садна в області обличчя, крововилив в слизову оболонку нижньої губи; закритий перелом кісток носу. Вищевказані ушкодження виникли від ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травматичною поверхнею, якими могли бути як руки так і ногою людини. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень, можливо, що вони могли виникнути в період часу, на який вказував оглянутий, тобто 29 жовтня 2019 року. По ступеню тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_10 кваліфікуються: синці та садна легкі тілесні ушкодження; закритий перелом кісток носу легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь( 21 день);
- висновком експерта №12-14/193-БГ/19 від 14 листопада 2019 року, відповідно до змісту якого, згідно судово медичної експертизи №12-14/97-БГ/19 від 29 жовтня 2019 року у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: садно та синці в області голови, синці в області обох вушних раковин, синці та садна в області обличчя, крововилив в слизову оболонку нижньої губи; закритий перелом кісток носу. По ступеню тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_10 кваліфікуються: синці та садна легкі тілесні ушкодження; закритий перелом кісток носу легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь( 21 день). Вищевказані ушкодження виникли від ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травматичною поверхнею, якими могли бути як руки так і ногою людини. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень, можливо, що вони могли виникнути в період часу, вказаний в постанові, тобто 29 жовтня 2019 року. Власноручне спричинення вищевказаних ушкоджень практично виключено, також відсутні будь які дані, які б свідчили про те, що вони виникли внаслідок падіння з висоти зросту на площину. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_10 виникли від нанесення по його тілу 10-11 травматичних впливів з прикладенням сили, достатньої для їх спричинення;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 листопада 2019 року та фототаблицею до нього за участю ОСОБА_10 в ході якого останній показав та пояснив на місцевості про обставини скоєного відносно нього злочину, що не суперечить іншим матеріалам справи;
- висновком експерта №12-14/203-БГ/19 від 20 листопада 2019 року, відповідно до змісту якого, згідно «Висновку експерта №12-14/193-БГ/19 від 14 листопада 2019 року у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: садно та синці в області голови, синці в області обох вушних раковин, синці та садна в області обличчя, крововилив в слизову оболонку нижньої губи; закритий перелом кісток носу. Покази ОСОБА_10 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту від 15 листопада 2019 року, не протирічать судово- медичним даним щодо механізму спричинення йому ОСОБА_7 синців та саден в області голови,обличчя та закритого перелому кісток носу, які виникли від неодноразової ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів, з обмеженою травматичною поверхнею, такими предметами могли бути як руки та і ноги людини, з прикладенням травматичних впливів саме в вищевказані області голови та обличчя, на що і вказав ОСОБА_10 . Таким чином , мав місце причинно наслідковий зв`язок між діями, на які вказував ОСОБА_10 під час проведення з ним слідчого експерименту, та тілесними ушкодженнями, що малися у нього, відповідно до Висновку експерта №12-14/193-БГ/19 від 14 листопада 2019 року, на його ім`я.

Колегія суддів констатує, що вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про відсутність у його діях ознак розбою, натомість необхідність кваліфікації вчиненого діяння як грабіж, є безпідставними.

Так, розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Верховний суд у своїй Постанові від 10 09 2019 року по справі № 235/10531/15-к сформулював висновок про те, що при відмежуванні грабежу від розбою слід виходити з того, що однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або погроза його застосування, метою яких є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому, висловлена винною особою під час розбою погроза вбивством направлена на утворення у потерпілого враження, що у разі протидії винній особі або невиконання її вимог, ця погроза буде реально реалізована.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення беззаперечно супроводжувалося застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, а саме як вбачається з висновку експерта №12-14/193-БГ/19 від 14 листопада 2019 року, відповідно до змісту якого, згідно судово медичної експертизи №12-14/97-БГ/19 від 29 жовтня 2019 року у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: садно та синці в області голови, синці в області обох вушних раковин, синці та садна в області обличчя, крововилив в слизову оболонку нижньої губи; закритий перелом кісток носу. По ступеню тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_10 кваліфікуються: синці та садна легкі тілесні ушкодження; закритий перелом кісток носу легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь( 21 день).
Аналізуючи дії обвинуваченого, що виразилися у знятті з потерпілого куртки, кросівок та носків, то у світлі вже подавленої волі потерпілого попередньо спричиненими тілесними ушкодженнями, на думку колегії суддів, потерпілий мав усі підстави сприймати їх як небезпечні та такі, що у подальшому можуть реально перейти у фізичне насильство.

В контексті конкретних обставин, підстави сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.187 КК України відсутні.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку колегії суддів, доводи обвинуваченого щодо відсутності у його діях насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме характером та кількістю спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, їх локалізацією, а саме посяганням на такий життєво важливий орган, як голова потерпілого, а тому сприймаються колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення або пом`якшення його відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого цього висновку не спростовують.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_7 щодо суворості призначеного йому покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога КНП «Богодухівської центральної районної лікарні», був знятий у зв`язку з виїздом, має малолітню дитину.

При цьому, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції не встановив.

Обставиною, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого встановлено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченому саме такий реальний строк покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей із застосуванням положень ст. 70 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначені обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не є максимальними, що передбачені санкціями інкримінованих йому статей.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 21 05 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4