Справа № 183/461/19
№ 1-кп/183/284/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0001973 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
13 вересня 2018 року приблизно о 20.25 годині, ОСОБА_3 , на автомобілі "ВАЗ 21081", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїздив повз будинку АДРЕСА_2 , де мешкає його знайомий ОСОБА_5 , від якого ОСОБА_3 було відомо, що у нього є собака породи Німецька вівчарка віком 2 місяці, і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаної собаки, реалізуючи який одразу, тобто 13 вересня 2018 року приблизно о 20.25 годині, ОСОБА_3 зупинив автомобіль "ВАЗ 21081", реєстраційний номер НОМЕР_1 поруч з огородженою територією домоволодіння АДРЕСА_2 , розташованого за вищевказаною адресою, після чого, відчинивши хвіртку, проник на територію даного домоволодіння, де побачив собаку, чоловічої статі, породи німецька вівчарка, і, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою викрадення, взяв руками собаку, народжену ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловічої статі, породи Німецька вівчарка, вартістю 1500 гривень, яка належить ОСОБА_5 , та, утримуючи її в руках, через хвіртку покинув територію вказаного домоволодіння, тим самим викравши її.

Після чого, ОСОБА_3 , місце скоєння злочину з викраденим майном покинув, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні, винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково. Показав, що потерпілий є рідним братом його співмешканки, з яким в нього склалися неприязнені відносини, який мешкає по АДРЕСА_2 , разом зі своєю жінкою, яка була не задоволена придбаним собакою, якого вона постійно ображала, виганяючи з будинку та подвір`я, дорікаючи потерпілому її придбанням. Дійсно, 13.09.2018 року, він приїхав на автомобілі з роботи, через хвіртку зайшов на вказане подвір`я, побачив собаку, взяв його на руки, посадив до машини та відвіз його на завод, де раніше працював начальником охорони, та в подальшому доглядав за ним, зробивши всі необхідні щеплення, оскільки він за професією кінолог. Забрав собаку тому, що йому було шкода як до нього відносяться, не усвідомлюючи, що порушує закон. Вважає, що хоча в домоволодінні по АДРЕСА_2 він не проживав, але приїздив постійно зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 і з дозволу господарки домоволодіння мав вільний доступ до нього.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що обвинувачений є співмешканцем його рідної сестри ОСОБА_7 . На момент скоєння крадіжки власницею будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , була їх бабуся - ОСОБА_8 , а сестра проживала окремо від них і тільки інколи приїздила до вказаного будинку, разом з ОСОБА_3 , який міг перебувати у них вдома тільки з сестрою. Так, у вересні місяці 2018 року, обвинувачений викрав у нього собаку породи вівчарка, з території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , територія якого огороджена парканом та хвірткою, яка зачиняється. Після чого, він одразу запитав у ОСОБА_3 про його причетність до крадіжки собаки, але останній наполягав, що не викрадав її. Пізніше, дізнавшись від знайомих, що ОСОБА_3 намагається продати собаку, він звернувся до поліції з відповідною заявою і працівники поліції відшукали його собаку на колишньому робочому місці обвинуваченого, який її туди відвіз;

- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що обвинувачений є її співмешканцем, а потерпілий рідним братом, станом на вересень 2018 року будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вона зареєстрована, належав її бабусі - ОСОБА_8 , а вона мала право перебувати в даному будинку в будь-який час. На момент подій вона мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 за іншою адресою, однак вони разом часто приїздили на АДРЕСА_2 , оскільки бабуся дозволяла ОСОБА_3 перебувати на території подвір`я та будинку, де він також допомагав бабусі та її матері по господарству. 13.09.2018 року вона в чергове була вдома у бабусі та матері, домовившись з ОСОБА_3 , що ввечері після роботи він приїде на вул. Партизанську забрати її додому. Пам`ятає, що того вечора ОСОБА_3 зателефонував та повідомив її, що він запізнюється і приїхав за нею вже приблизно о 23.00 годині, тоді як відсутність собаки вона помітила приблизно о 21.00 годині та намагалась розшукувати його;

а також письмовими доказами:

- витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0001973 за фактом таємного викрадення цуценя Німецької вівчарки на прізвисько " ОСОБА_9 ", невстановленою особою, яка проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що мало місце 13.09.2018 року приблизно о 20.30 годині (а.п.101), постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні (а.п.118);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.09.2018 року відповідно до якого гр. ОСОБА_5 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_10 , який 13.09.2018 року приблизно о 21.00 годині, проникнувши на територію його домоволодіння, за місцем мешкання, здійснив крадіжку собаки породи Німецька вівчарка (а.п.102);

- копією паспорта собаки відповідно до якого власником Німецької вівчарки на прізвисько " ОСОБА_9 " вказаний ОСОБА_5 (а.п.105);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.09.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 103), в присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав свою собаку породи Німецька вівчарка, окрас якої чорний з рудим, хвіст прямий, обидва вуха підняті, морда витягнута, відкликається на прізвисько " ОСОБА_9 " (а.п.108);

- протоколом огляду від 29.09.2018 року та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_5 в присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідно до якого об`єктом огляду є собака породи Німецька вівчарка на ім`я " ОСОБА_13 ", яку надав для огляду працівникам поліції гр. ОСОБА_5 , яка має чорний окрас та зі слів ОСОБА_5 , вік собаки приблизно 5 місяців (а.п.109,110), вказана собака визнана в якості речового доказу по даному кримінальному провадженні (а.п.111) та передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п.112)

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №6154-18 від 19.12.2018 року, відповідно до якого ринкова дійсна вартість собаки, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловічої статі, породи німецька вівчарка, вагою близько 10 кг, станом на 13.09.2018 року, складала 1 500,0 грн. (а.п.114-117);
- постановою про визнання речових доказів по даному кримінальному провадженні та передачу їх на зберігання, а саме автомобіля марки ВАЗ 21081 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до майданчика тимчасово вилучених транспортних засобів, що знаходиться на території Новомосковського ВП; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ 21081 реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 та ключа до замка живлення вказаного транспортного засобу, які поміщено до спец пакета 0021008 (а.п.106) та передані на зберігання до камери схову вилучених речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п.107),
які є належними та допустимими і у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого.
Під час дослідження письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, було встановлено, що в протоколі огляду від 29.09.2018 року об`єктом огляду є собака породи Німецька вівчарка на ім`я " ОСОБА_13 ", а також в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2018 року, гр. ОСОБА_14 просив прийняти міри до ОСОБА_10 , однак враховуючи сукупність наданих та досліджених доказів під час судового розгляду, а також показання самого потерпілого, наданими ним в судовому засіданні, який вказав, що собака породи Німецька вівчарка має ім`я " ОСОБА_9 ", а крадіжку його собаки вчинив саме ОСОБА_3 , якого він знає поверхнево, і за таких обставин суд вважає зазначені в протоколі огляду кличку собаки, а в протоколі прийняття заяви прізвище - опискою, яка властива будь-якій людині.

Аналізуючи посилання сторони захисту щодо відсутності кваліфікуючої ознаки проникнення у сховище, з мотивів наявності у ОСОБА_3 дозволу від власниці на вхід та перебування у вказаному домоволодінні, що також, на його думку, підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_5 про те, що у ОСОБА_3 був вільний доступ до зазначеного домоволодіння (а.п. 69), а також і з тих підстав, що того дня, ОСОБА_3 приїхав за своєю співмешканкою після чого в нього виник умисел, і він викрав собаку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом.

Правовий висновок про застосування норми права щодо кваліфікації злочинів, поєднаних з проникненням у приміщення, яке відбувається формально безперешкодно ВСУ висловив у постанові від 15 листопада 2012 року в справі N 5-15кс12. В цій постанові ВСУ зазначив, що факт входження, потрапляння у приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна, а також визначити, що, встановлюючи у певний спосіб безперешкодний (вільний) режим доступу до майна, його власник чи володілець не обмежує в цьому нікого, серед них, по суті, й особу, яка входить туди з умислом заволодіти чужим майном і використовує такий доступ як зручні, сприятливі умови для скоєння злочину.

Зовнішній прояв діяння розкриває внутрішній (психічний) процес діяння, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.

Ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні злочинів проти власності є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) у приміщення. Адже у тому разі, коли особа під впливом свого корисливого мотиву утвердилася в намірі заволодіти чужим майном, вона обирає механізм злочинної поведінки, який включає в себе етапи, зокрема мотивації злочину, цілепокладання, планування посягання, вибір шляхів досягнення цілі, прогнозування ризиків та можливих наслідків тощо. Через сукупність таких дій і суб`єктивне ставлення до них особи, яка їх вчинила, відбувається візуалізація останньої (позиціонування самої себе), тобто проявляються процеси діяння, які недоступні для безпосереднього спостереження.

Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном, певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним.

В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_2 , станом на 13.09.2018 року належало ОСОБА_8 (а.п.58), в якому зареєстрована ОСОБА_7 (а.п.59,129), яка є співмешканкою обвинуваченого і 13.09.2018 року, дійсно знаходилася у зазначеному домоволодінні, що крім її показань підтверджено і показаннями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні. Разом з тим, проаналізувавши зібрані докази суд приходить до висновку, визнавши його доведеним поза розумним сумнівом, про наявність у обвинуваченого умислу на заволодіння собакою ще до моменту його появи у вказаному домоволодінні, виходячи, в тому числі, з показань свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 ввечері 13.09.2018 року попередив її, що запізнюється на роботі і забрав її з вказаного домоволодіння лише приблизно о 23.00 годині, тоді як крадіжка ним скоєна о 20.25 годині. Таким чином, для реалізації вказаного умислу, обвинуваченому необхідно було проникнути на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки він викрав майно, що належить ОСОБА_5 , тобто проникнення до вказаного сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном і у зв`язку з зазначеним доводи про те, що обвинувачений мав вільний доступ до житла потерпілого, є неприйнятними.

Суд також критично відноситься і до посилань сторони захисту на заяву потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 69) про те, що у ОСОБА_3 був вільний доступ до зазначеного домоволодіння крім вищезазначених обставин, ще й у зв`язку з тим, що будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий показав, що вказану заяву він написав на прохання своєї сестри ОСОБА_7 і в даній частині вона не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 міг приходити до їх домоволодіння лише разом ОСОБА_7 або виконуючи її прохання.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак, обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України чи таких, що пом`якшують його покарання згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину у скоєнні крадіжки визнав, є особою в силу закону не судимою, на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.п.124,125,126), за місцем мешкання він характеризується задовільно (а.п.128), має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_15 , шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована, потерпілий претензій до нього не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.20).

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза №6154-18, вартість якої складає (143,00*2) 286,00 гривень (а.п.113), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази:
- собаку, чоловічої статі, породи Німецька вівчарка - залишити потерпілому ОСОБА_5 ;
- автомобіль марки ВАЗ 21081 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, яка знаходиться на території Новомосковського ВП, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ 21081 реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 та ключ до замка живлення вказаного транспортного засобу, які поміщено до спец пакета 0021008, які знаходяться на зберіганні в камери схову вилучених речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 286 гривень 00 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1