1Справа № 335/4207/21 1-кп/335/261/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000206 від 06.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2021 у даному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2021 кримінальне провадження призначене до судового розгляду. Також цією ухвалою задоволене клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Проте протягом судового розгляду ОСОБА_4 порушено умови застосування цього запобіжного заходу, у зв`язку із його неодноразовою неявкою в судове засідання ухвалою суду від 24.09.2021 обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук, у зв`язку із чим кримінальне провадження зупинене.
06.10.2021 о 23:30 год. ОСОБА_4 затримано та 07.10.2021 доставлено до суду.
Ухвалою суду від 07.10.2021 провадження у справі відновлено.
Також, ухвалою суду від 07.10.2021 за клопотанням прокурора до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.12.2021 включно, із можливістю внесення застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100,00 грн. В подальшому даний строк було судом продовжено, в останнє ухвалою суду від 24.01.2022 строком до 24.03.2022.
Таким чином, завершення розгляду кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо, у зв`язку із чим судом в порядку ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) поставлене на розгляд учасників процесу питання щодо доцільності продовження цього запобіжного заходу.
Прокурор у судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки щодо нього продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наразі є неможливим застосування до нього альтернативного запобіжного заходу.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти продовження запобіжного заходу заперечував, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Завірив, що більше не буде порушувати умови цього запобіжного заходу.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав телефонограму про неможливість участі у судовому засіданні, оскільки перебуває за межами Запорізької області, не заперечує проти розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без його участі. Крім того, він не має можливості прибути у приміщення іншого суду для проведення відеоконференції та відсутня можливість брати участь у судовому засіданні за допомогою власних технічних засобів.

Суд, з урахуванням думки прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому за відсутності захисника, вважав за можливе розглянути дане питання за його відсутності, враховуючи наступне.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно статті 122 цього Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Враховуючи вищевикладене, положення статті 2 КПК України (згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура), положення ч. 3 ст. 331 КПК України (щодо обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, незалежно від наявності клопотань), введений на даний час на території України Указом Президента України воєнний стан, суд дійшов до висновку, що відсутність учасника судового провадження, а саме захисника, не є такою перешкодою, яка б унеможливлювала розгляд питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, які з`явились в судове засідання, вивчивши надані матеріали, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше був неодноразово засуджений за вчинення злочинів різного ступеню тяжкості, зокрема і корисливих, в останнє був засуджений 28.05.2020 за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі. Тобто, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні нового злочину, який є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні.
Крім того, до ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні раніше застосовувався більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який було ним порушено, а саме останній не з`являвся за викликом до суду, переховувався від суду, у зв`язку із чим оголошувався в розшук.
Судом також враховується надана інформація з Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області від 19.11.2021, відповідно до якої ОСОБА_4 має такі захворювання: синдром залежності від опіоїдів, стан відміни; ПТФС нижніх кінцівок, індуративно-виразкова форма. Однак, згідно із зазначеною інформацією, останньому призначено амбулаторне лікування в умовах слідчого ізолятору, в умовах слідчого ізолятору перебувати може.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, що надавали б суду підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Також суд зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази зменшення вказаних ризиків, а також не зазначено відповідних доказів наявності обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які могли б бути враховані судом задля зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, зокрема домашній арешт.
В даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого, суд вважає, що ризик вчинити інше кримінальне провадження є настільки вагомим, що домашній арешт, а так само інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим на даний час тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Таким чином, у даному випадку суд доходить висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 183, 291, 314-316, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів до 08 травня 2022 р. включно на умовах, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії цієї ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 березня 2022 р.

Повний текст ухвали оголошено 10 березня 2022 р. о 12:55 год.

Суддя ОСОБА_1