Справа №635/8119/21
Провадження по справі 1-в/635/744/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28 квітня 2004 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 24 лютого 2005 року Апеляційним судом Харківської області за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 02 січня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 26 днів;
- 19 травня 2015 року вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області, зміненого вироком Апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання має шість заохочень, відшкодував процесуальні витрати, крім того має незадовільний стан здоров`я, який погіршується протягом відбуття строку покарання.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення, а тому його звільнення від відбування покарання є недоцільним.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2015 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 скасовано, призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок залишений без змін.

Початок строку відбування покарання засудженим визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок набрав законної сили 05 жовтня 2016 року.
Згідно рапорту начальника Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в порядку виконання вироку затриманий 24 лютого 2017 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 24 лютого 2017 року, кінець строку 24 лютого 2022 року.

Засуджений з 07 березня 2017 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Станом на 16 листопада 2021 року засуджений фактично відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків, поліпшення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_8 від 08 листопада 2021 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 лютого 2017 року. Під час знаходження в державній установі УВП №27 м. Харкова режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 07 березня 2017 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, з метою стимулювання правослухняної поведінки адміністрацією установи заохочувався шість разів. До промислової зони не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться посередньо. Засуджений ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. Участі у суспільному житті відділення не приймає, не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться посередньо. Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов. За вироком суду мав процесуальні витрати у розмірі 184,14 гривень, які добровільно відшкодував у повному обсязі. Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.

Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України є недоцільним.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній за весь час відбування покарання має шість заохочень, стягнень не має.

Як вбачається із довідки про працевлаштування засудженого в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований.

Засуджений ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться посередньо.

Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 03 листопада 2021 року, за вироком суду у засудженого ОСОБА_4 зазначені процесуальні витрати на користь держави у розмірі 184,14 грн. Станом на 03 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_4 достроково відшкодував процесуальні витрати у повному обсязі.

Відтак, із досліджених під час судового розгляду матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 протягом всього часу відбування покарання характеризується посередньо, має шість заохочень, стягнень не має, до промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, проте до праці ставиться посередньо, ініціативи не проявляє, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участі у суспільному житті відділення не приймає, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», однак до реалізації програми ставиться посередньо.
Враховуючи викладене та дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1