Справа №127/9259/21
Провадження №1-кп/127/375/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

інших учасників кримінального провадження потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2020 за № 0000247,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 під час звернення до суду зі вступною промовою заявив клопотання про закриття кримінального провадження. Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування не зібрані докази, які б свідчили про наявність у діянні ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення. Саме тому, на переконання захисника, зазначене кримінальне провадження мало бути закрите ще під час досудового розслідування.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні, натомість зібрані під час досудового розслідування докази свідчать про наявність у діянні ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, а також заявив клопотання про закриття кримінального провадження. Заявлене клопотання мотивоване тим, що зібрані під час досудового розслідування докази свідчать, що у зазначеному кримінальному провадженні фактично мала місце провокація злочину. Натомість зібрані під час досудового розслідування докази не свідчать про наявність у діяння ОСОБА_6 ознак будь-якого кримінального правопорушення.

Прокурор та потерпілий вважали, що правові підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому частиною третьою статті 285 КПК визначено, що у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, частиною четвертою статті 286 КПК визначено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. При цьому частиною другою статті 288 КПК передбачено, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України (далі ВСУ) у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Вище суд звернув увагу, що захисники обвинуваченого звернулись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження не у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а саме у зв`язку з відсутністю у його діянні складу будь-якого кримінального правопорушення. Тобто як на підставу для закриття кримінального провадження захисники посилаються на пункт 2 частини першої статті 284 КПК.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, абзацом першим частини сьомої статті 284 КПК регламентовано, що у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Зі змісту абзацу другого частини сьомої статті 284 КПК випливає, що лише у разі якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Отже, зважаючи на ту обставину, що захисники обвинуваченого як на підставу для закриття кримінального провадження посилаються на відсутність події кримінального правопорушення, а також на відсутність у його діяння ознак будь-якого кримінального правопорушення, суд наразі не вправі з огляду на приписи абзацу першого частини сьомої статті 284 КПК прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Вирішуючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»). Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 48, справа «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не завершені, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, зі змісту частини першої статті 84, частини першої статті 99 КПК випливає, що документи у даному випадку подані стороною захисту є доказами у кримінальному провадженні. При цьому частиною третьою статті 99 КПК встановлений обов`язок сторони кримінального провадження надати суду оригінал документа. Про наявність застережень, передбачених частиною п`ятою статті 99 КПК, суду під час судового засіданні сторона захисту не повідомила. Саме тому оцінка наданих стороною захисту додатків до клопотання буде здійснена судом за результатами судового розгляду кримінального провадження з урахуванням приписів частини першої та другої статті 94 КПК в порядку, регламентованим § 3 Глави 28 КПК.

З огляду на викладене суд вважає, що правові підстави для задоволення заявленого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження відсутні.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення та відсутності в його діяння складу правопорушення відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: