Справа № 344/1270/22
Провадження № 1-кс/344/595/22
У Х В А Л А
01 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що постановою від 27 липня 2021 року слідчого ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №0000281 від 03.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Скаржник вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 27 липня 2021 року, яка отримана поштовою кореспонденцією 24 січня 2022 року за її заявою, є передчасною та незаконною, яка підлягає скасуванню. Підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про відсутність у діях ОСОБА_5 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яка передбачає прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, а на підставі свідчень свідків прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівник правоохоронного органу, ОСОБА_6 у ОСОБА_5 не було, оскільки в нього тривав конфлікт з своєю дружиною та він намагався відчинити вхідні двері квартири, які утримувала свідок ОСОБА_7 . Проте, за змістом мотивувальної частини постанови вбачається, що сам ОСОБА_5 у своїх показаннях вказав, що він під час конфлікту зі своєю дружиною на який були викликані працівники поліції штовхнув працівника поліції ОСОБА_3 , яка перешкоджала вчиненню ним протиправних дій, отже, мав умисел відштовхнути працівника поліції, щоб потрапити у квартиру, та штовхнув її. Без сумніву, наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 все ж таки діяв з прямим умислом, адже штовхаючи скаржника правоохоронця в область грудної клітки, він не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав його суспільно небезпечні наслідки, але і бажав їх настання. Внаслідок протиправних дій, які безпосередньо характеризуються умислом у скаржника, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 235 від 18.05.2021 року на підставі медичних документів наявні тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Також, слідчий допустив неповноту досудового розслідування, оскільки ним не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, зокрема, не допитано всіх осіб, які були свідками даного кримінального правопорушення, а саме офіцера Івано-Франківського РУП Івано-Франківської Міської Територіальної громади ОСОБА_8 , який був присутнім при вчиненні даного кримінального правопорушення, та не проведено слідчий експеримент, який відповідно до ст.240 КПК України необхідно було провести з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події. Вважає, що достатнього обгрунтування для висновку про закриття кримінального провадження немає. Слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановлених матеріалами справи, в ній повинні бути викладені відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Вважає, що, оскільки, в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота дослідження обставин справи, усунення яких потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Згідно ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Щодо поновлення строку на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження зазначила, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження отримана простою поштовою кореспонденцією 24.01.2022 року, тому строк на оскарження не пропущено.

Скаржник та слідчий в судове засідання не з`явилися, клопотань щодо реалізації прав не подано.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження скаржнику стало відомо 24.01.2022 року. Тому строк на звернення до слідчого судді не пропущено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Частиною 5 ст.110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), пп. 103 etseq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 etseq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

27.07.2021 постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №0000281 від 03.05.2021 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, в порядку ст.40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимоги вказаної статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.

Також у постанові слідчим не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та не наведено чим вичерпані можливості отримання достатніх доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Оскаржувана постанова не відповідає ч.5 ст.110 КПК України, є невмотивованою, необгрунтованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування є підставними.

Слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На час розгляду скарги не спростовані доводи скаржника щодо встановлення фактичних обставин та їх юридичної оцінки, які зазначені в скарзі.

Оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин справи, без проведення під час досудового розслідування необхідного об`єму дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, постанова про закриття кримінального провадження є такою, що суперечить вимогам ст.ст.110, 284 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити;

скасувати постанову слідчого слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 27.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000281 від 03.05.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1