гСправа № 358/961/21 Провадження № 1-кп/358/186/21
УХВАЛА

07 грудня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі в режимі відеоконференції із Закарпатським окружним адміністративним судом, матеріали кримінального провадження №1-кп/358/186/21, які надійшли до Богуславського районного суду Київської області 18 серпня 2021 року з обвинувальним актом №0000692 від 10.06.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року матеріали кримінального провадження №1-кп/358/186/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358 КК України, прийнято до свого провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 під час проведення підготовчого судового засідання заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке мотивує тим, що обвинувальний акт складено неповноважним органом слідства з порушенням ч. 4 ст. 216 КПК України. При цьому вказав на те, що в рамках кримінального провадження № 0000692 від 10.06.2020 були проведені слідчі та оперативно- розшукові дії з грубим порушенням підслідності, оскільки з моменту порушення кримінального провадження по 23.04.2021 обвинувачена ОСОБА_5 була працівником правоохоронного органу та перебувала на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУНП в Закарпатській області. Тому в даному випадку досудове розслідування повинні були проводити слідчі органів державного бюро розслідувань.

Системність порушення вимог КПК України з боку слідства підтверджується також тим, що підозру в рамках кримінального провадження №0000692 від 10.06.2020, ОСОБА_5 не було вручено, а повідомлення про вручення такої підозри оскаржено судовому порядку. На розгляд даної скарги ні представники слідства ні прокуратури не з`явилися, матеріали кримінального провадження не надали, чим унеможливили здійснення захисту підозрюваної ОСОБА_5 у спосіб, визначений ст. 303 КПК України.

Також до обвинувального акту не додано розписку обвинуваченої ОСОБА_5 про отримання такого акту, що доводить не відповідність його вимогам п. 4 ч. 3 ст. 291 КПК України. Слідством та прокурором 17.08.2021 в порушенням вимог ст.ст. 290, 291, 292, 293, 301 КПК України було вчинено ряд дій направлених на створення документального підтвердження виконання вимог ст. 291 КПК України щодо оформлення обвинувального акту.

Однак вказаний обвинувальний акт не був вручений ОСОБА_5 у спосіб, визначений КПК України, оскільки в період з 14.07.2021 по 23.07.2021 обвинувачена перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджено копією виписки з КНП «ЦМКЛ». До 23.07.2021 вона перебувала на лікарняному та згідно виписки з її медичної картки вона має перебувати на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря під час підготовки до хірургічного втручання. Незважаючи на зазначені обставини щодо перебування ОСОБА_5 в медичному закладі та на амбулаторному лікуванні, слідством 17.08.2021 біля її будинку в м. Ужгороді було організовано складання документу про відмову в отриманні обвинувального акту за участі свідків. Однак вказані обставини не відповідають вимогам ч. 5 ст. 301 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_6 звернув увагу суду на те, що обвинувальний акт 17.08.2021 був підписаний прокурором ОСОБА_8 в м. Києві на бул. Л. Українки, а тому обвинувачена не могла відмовитися від його отримання в той же день за 880 км. від місця підписання в м. Ужгороді. Викладений факт свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувальний акт і додані до нього матеріали містять ознаки підробки.

Також на переконання захисника ОСОБА_6 обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з тих підстав, що він є неконкретним та таким, що містить суперечності, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 увійшла до злочинної групи, яку організував ОСОБА_4 , та була активним учасником цієї групи. В той же час слідством зроблено висновок, що ОСОБА_5 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 висловив заперечення проти повернення обвинувального акту та вказав на те, що стороною обвинувачення були здійснені заходи щодо вручення копії обвинувального акту ОСОБА_5 , яка фактично відмовилася його отримувати. Крім того на стадії підготовчого провадження суд не вправі досліджувати та оцінювати докази, вирішувати питання про їх допустимість чи недопустимість, що можливо лише на стадії судового розгляду, а тому клопотання сторони захисту щодо повернення обвинувального акту з підстав неналежного формулювання обвинувачення, проведення досудового розслідування слідчими з порушенням правил підслідності не може вирішуватись у підготовчому судовому засіданні. Також прокурор звернув увагу на те, що посилання сторони захисту на ознаки підроблення обвинувального акту є безпідставними, оскільки відсутні будь-які результати перевірки чи судові рішення на підтвердження даного факту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 висловили думку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав на які вказав захисник ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, а також вивчивши обвинувальний акт з додатками, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Таким чином суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам статті 291 КПК, для чого суд має встановити невідповідність такого обвинувального акту положенням цієї статті.

Оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то як наслідок для повернення обвинувального акту не може бути підставою будь-яка формальна його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду.

Суд зазначає, що питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення, вирішення питання про допустимість чи недопустимість доказів, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 291 КПК забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.

Також суд враховує, що за змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого чи прокурора виключно на підставі доводів однієї сторони порушить принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зміст якого за частинами 1, 2 статті 22 КПК полягає у самостійному обстоюванні стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, та рівних прав сторін кримінального провадження на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом.

Згідно частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом враховується висновок у постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №273/1053/17, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином питання щодо неналежного викладення, на думку сторони захисту, в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, то суд вважає його передчасним, з огляду на те, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації не вирішується на стадії підготовчого провадження і по суті є питанням доведеності вини, а оцінка зібраним і дослідженим доказам надається виключно за результатами розгляду кримінального провадження по суті при постановленні вироку суду.

Крім того, згідно положень частини першої статті 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до п. 3) частини четверої статті 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Як убачається із доданих до обвинувального акту документів (а.с. 56, 57) сторона обвинувачення здійснювала заходи щодо вручення копії обвинувального акту обвинуваченій ОСОБА_5 , у тому числі на бланку розписки зафіксовано факт відмови останньої від отримання копії обвинувального акту у присутності свідків.

Враховуючи наведене, судом не встановлено допущення прокурором порушень вимог кримінального процесуального закону під час звернення до суду першої інстанції з обвинувальним актом, який є відповідним положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.

Суд вважає, що факт відсутності розписки обвинуваченої ОСОБА_5 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, сам по собі не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки відповідно до вимог п. 3) ч. 4 ст. 291 КПК України розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, є лише додатком до обвинувального акта, і навіть її відсутність не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а виходячи із завдань підготовчого судового засідання, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України, їх копії можуть бути вручені обвинуваченому та захиснику, під час проведення підготовчого судового засідання.

Вказана обставина є суто формальною підставою для повернення обвинувального акта, оскільки не позбавляє суд першої інстанції можливості призначити справу до судового розгляду.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, та підставу для повернення обвинувального акта прокурору, яка зазначена в пункті 3 частини третьої статті 314 КПК України, суд приходить до висновку, що вказані захисником ОСОБА_6 обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 110, 291, 314 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1