Справа № 450/4142/20 Провадження № 1-кп/450/226/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000013 від 03.07.2020 р., відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженої, розлученої, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, не навчається, не інвалід, не депутат, не адвокат, не військовослужбовець, безпартійна, на психіатричному і наркологічному обліках не перебуває, раніше судима вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2018 р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 50 (п"ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., яке ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18.05.2020 р. замінено на покарання у вигляді 50 (п"ятдесят) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи засудженою вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2018 р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 50 (п"ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., яке ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18.05.2020 р. замінено на покарання у вигляді 50 (п"ятдесят) годин громадських робіт, 22.06.2020 р. у Львівській обл., Пустомитівському р-ні, с.Ставчани, вул.Залізнична, 1, відмовилась від отримання направлення старшого інспектора Пустомитівського РВ філії ДУ "ЦП" у Львівській області для відбування покарання у Ставчанській сільській раді Пустомитівського району Львівської області та не з"явилась до органу місцевого самоврядування для відпрацювання громадських робіт.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнала повністю та пояснила, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Кримінальне правопорушення вона вчинила у зв"язку з тим, що перебувала в стані вагітності, а тому відмовилась від відбування покарання у виді громадських робіт. У вчиненому щиро розкаюється та просить її суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення і її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, оскільки вона ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт.

Окрім цього, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 засуджена вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2018 р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 50 (п"ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., яке ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18.05.2020 р. замінено на покарання у вигляді 50 (п"ятдесят) годин громадських робіт.

Віддтак, при призначенні покарання слід врахувати вимоги ч.1 ст.71 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і його наслідки.

Визнання своєї винуватості, щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. як на досудовому слідстві, так і в суді, суд визнає пом"якшуючою покарання обставиною.

Обтяжуючі покарання обставини відсутні.

Разом з тим суд враховує і особу обвинуваченої ОСОБА_4 , що є людиною молодого віку, не працює, не навчається, за місцем народження, реєстрації та проживання характеризується посередньо, на психіатричному і наркологічному обліках не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.

Санкцією ч.2 ст.389 КК України передбачено, що за ухилення від відбування громадських робіт передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.
Згідно ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
В силу роз"яснень абз.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. №7 "Про практику призначення судами покарання" суд не вправі перейти до більш м"якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Отже, застосування вказаних видів покарань до обвинуваченої, як особи яка має трьох малолітніх дітей віком до семи та чотирнадцяти років, є неможливим, а тому ОСОБА_4 слід засудити без призначення покарання.
Процесуальні витрати, речові докази та заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, без призначення покарання.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.12.2018 р. за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу розміром 50 (п"ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., яке ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18.05.2020 р. замінено на покарання у вигляді 50 (п"ятдесят) годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді 50 (п"ятдесят) годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1