Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/441/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст.286-1 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 .?
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2021, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська, Долинського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючому охоронцем в Знам`янський загін воєнізованої охорони в м. Долинська, одруженому, маючому на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованому та проживаючому: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000260, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України строком на 60 днів, тобто з 13 год. 30 хв. 22.11.2021 до 13 год. 30 хв. 20.01.2022, без визначення розміру застави.

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся дослідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2021 № 0000260 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
26.09.2021 ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відповідно до якої ОСОБА_8 25.09.2021 близько 4 години 40 хвилин в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та п. 2.1 (а) ПДР України(п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 25.09.2021 - 1.69 ‰) та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував легковим автомобілем Audi A4 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 та здійснював перевезення пасажирів, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Так, під час руху на вказаному автомобілі по вулиці Чумацький Шлях в місті Долинська, Кропивницького (колишнього Долинського) району ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
В результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР України та одночасно порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), при проїзд із заокруглення проїзної частини дороги ліворуч щодо напрямку його руху, ОСОБА_8 перевищив допустиму та безпечну швидкість в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням транспортного засобу та на відстані 21,4 м. від буд. АДРЕСА_2 , допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, після чого автомобіль проїхавши частково по узбіччю повернувся на проїзну частину, де більше ніж через 50 метрів знову виїхав на праве узбіччя та відбулось контактування з бетонним блоком, як наслідок подальше перекидання транспортного засобу.
У результаті дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля Audi A4 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких загинула на місці події та пасажирка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2021 задоволено клопотання прокурора, та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Вказана Ухвала мотивована тим, що раніше встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, запобігти яким в разі не продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу, неможливо. До такого висновку слідчий суддя дійшов, що обставини за яких були встановлені ці ризики продовжують існувати і дотепер.
Враховуючи, що оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що меш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. Більше того, в судовому засіданні захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту при цьому не вказав, адресу, де підозрюваний перебував би під домашній арешт, кому належить дане житло та згоду власника цього об`єкту нерухомості на перебування ОСОБА_8 в ньому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання - АДРЕСА_1 , з покладенням на нього необхідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В разі, якщо суд дійде до висновку про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить визначити заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення нічим крім припущень не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не існує, як і підстав обґрунтовано припускати можливість переховуватись від органів розслідування та/або суду, ухилятись від кримінальної відповідальності.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду повністю спростовується доказами, які позитивно характеризують особу підозрюваного, а саме наявність дружити, двох дітей, позитивні характеристики з місця проживання , наявність постійного місця роботи, відсутність судимостей.
Його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості.
Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (справа «Летельє проти Франції»).
Висновок слідчого судді зазначений в ухвалі про те, що фактично існує суспільний інтерес тримати під вартою тому, що «злочин, який ставиться в провину ОСОБА_8 вчинений спричинив загибель людини, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави», є передчасним та таким грубо порушує принцип презумпції невинуватості.
Крім того, в ухвалі зазначено про те, що захисник вказав на те, що на утриманні у підозрюваного є дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та двоє малолітніх дітей. Проте, слідчий суддя не зазначив про необхідність лікування дружини.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував ОСОБА_8 запобіжний захід, саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілу.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та сторона захисту вказували на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Так ОСОБА_8 розуміючи, що злочин передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України є тяжким злочином, санкцією якого передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння може вчинити спроби направленні на переховування від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, як ОСОБА_8 добре зазнає потерпілу, проживає із потерпілим в одному населеному пункті, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на свідка з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника, що можливо ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_8 , колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останні на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у них наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності наявний ризик впливу на потерпілу.
В той же час у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи захисника про наявність соціальних зв`язків, а саме дружини та дитини як підстава, для зміни запобіжного заходу, колегією суддів не можу бути враховано оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, це не перешкодило йому вчинити протиправні дії.
Так, за наявності дружити та дитини ОСОБА_8 , пішов в кафе де вживав алкоголь, розуміючи що перебуває в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо транспортного засобу та в подальшому перевищив допустиму та безпечну швидкість, в результаті ДТП загинула людина.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Доводи строни захисту про те, що ОСОБА_8 не керував траспортним засобом колегія суддів не може врахувати, оскільки до вказаних висновків суд виключно після оцінки усіх доказів наданих стороною обвинувачення.
При цьому сама по собі позиція перекласти провину на померлу особу є можливістю уникнення кримінальної відповідальності.

Підозра ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушень повністю підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-протоколом огляду місця ДТП від 25.09.2021 згідно якого на ділянці автодорогив межах населенного пункту по вул. Чумальций Шлях в м. Долинська зафіксовано переривисті сліди шин Audi A4 з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 загальною довжиною 137.4 метра та інші сліди залишені транспортним засобом на місці ДТП. Разом з цим у ході проведення зазначеної слідчої дії було вилучено: подушку безпеки переднього пасажира, зі слідами речовини бурого кольору, подушку безпеки водія автомобіля, зі слідами речовини бурого кольору, ручку коробки перемикання швидкостей автомобіля, ключі від автомобіля, які знаходились в замку запалювання з брилком та змиви з керма автомобіля;
-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 27.09.2021 встановлено, що «…25.09.2021 близько 03 год. 30 хв. її знайома посадила ОСОБА_10 до автомобіля чорного кольору марки «Ауді» у автомобілі було 3 (три) особи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та вона. Від`їхавши від кафе вони прямували до неї додому щоб завести її. Вони рухалися по вул. Чумацький Шлях в м. Долинська біля неї сидів ОСОБА_11 вона була поруч з ним, він сидів з права від неї на задньому пасажирському сидінні, вона сиділа за водієм. Ймовірніше за все за кермом був ОСОБА_12 так якце його автомобіль і він їм користується. Знаходячись у автомобілі вона розуміла що всі хто в ньому знаходяться в стані сп`яніння так, як вживали алкоголь. В якийсь момент нашого руху, вона перестала усвідомлювати, що відбувається навколо неї та зрозуміла що сталося коли вже була на вулиці біля місця події коло неї були працівники ШМД в той момент зрозуміла що сталося ДТП. В подальшому її госпіталізували до лікарні міста Долинська. Крім неї ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , який перебував за кермом інших пасажирів не було. В тому що саме ОСОБА_12 перебував за кермом вона впевнена. Під час руху на автомобілі ніхто не заважав ОСОБА_12 керувати автомобілем, так як вона та ОСОБА_11 перебували на задньому пасажирському сидінні, переднє пасажирське сидіння було порожнім...»
-протоколом додаткового допиту від 07.10.2021 в якості потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що «…25.09.2021 близько 04 год. 20 хв. ми почали збиратися вона разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 сіли до автомобіля марки «Ауді» в ході розмови з ними вона запитала чий це автомобіль ОСОБА_12 сказав, що це його автомобіль і він їм користується. Сідаючи до автомобіля ОСОБА_14 , ОСОБА_15 сів на заднє пасажирське сидіння вона сіла на заднє пасажирське сидіння за водієм, а ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля та вони поїхали від магазину «Круглик» до неї додому в с. Маловодяно.Рухаючись по м. Долинська, а саме по вул. Чумацький Шлях цей шлях ОСОБА_12 обрав тому що до с. Маловодяно можна доїхати полями. В ході руху автомобіля до місця ДТП ні вона, ні ОСОБА_11 не відволікали ОСОБА_12 , не втручалися в керування автомобілем так, як були на задньому пасажирському сидінні та розуміли що цього робити не можна. Як сталось сама ДТП вона досі не пам`ятає, але зрозуміла що сталось ДТП коли відкрила очі та зрозуміла що вона на вулиці і в неї питає чи все добре з нею та як вона себе почуває ОСОБА_12 , побачивши перевернутий автомобіль «Ауді» потім вже на місце приїхали лікарі, які її госпіталізували разом з ОСОБА_16 .
-протоколом допиту у якості свідка фельдшера ЦЛ «м. Долинська» ОСОБА_17 , який показав, «… в той день він перебував на добовому чергуванні фельдшером бригади екстреної медичної допомоги №1200. 25.09.2021 приблизно о 05:00 год. надійшло повідомлення від централізованої диспетчерської служби м. Кропивницького, що сталося ДТП на вул. Чумацький Шлях з великою кількістю потерпілих. Вони одразу виїхали за даною адресою. На місці пригоди був перевернутий автомобіль та двоє осіб коло нього, чоловік та жінка, в автомобілі була ще одна людина (без ознак життя), з місця події було госпіталізовано 2 осіб чоловіка та жінку. По прибуттю до ЦРЛ м. Долинська жінку було доставлено до реанімаційного відділення, де він допомагав надавати допомогу жінці. Після того, як була надана необхідна допомога в ході спілкування з нею, щоб з`ясувати обставини що сталося, вона повідомила, що вона відпочивала біля магазину «Круглик» разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_18 після чого вони сіли в авто разом з цією компанією та поїхали до неї додому. За кермом був ОСОБА_12 , а ОСОБА_19 сидів на задньому пасажирському сидінні, після цього моє спілкуванні з нею припинилося…»
-лікарським свідоцтвом про смерть № 276482 від 25.09.2021 року на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначено, що смерть настала в наслідок субдурального крововиливу, забій мозку, перелому кістки склепіння черепа;
Згідно п. 7 висновку судово-медичної експертизи № 147 від 25.09.2021:

Враховуючи переважання пошкодження на одязі у вигляді розривів тканини правого рукава, переважання тілесних пошкоджень з правої сторони тіла, вказані тілесні ушкодження могли виникнути у пасажира транспортного засобу котрий перебував на передньому чи задньому пасажирському місці з права

-висновком експерта № 3681 відповідно до якого в крові громадянина ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт в кількості 2,43 г/дм куб.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №139 від 04.11.2021 у ОСОБА_10 , виявлені тілесні ушкодження мають ознаки СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше ніж на 21 день. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів), та могли виникнути в наслідок ДТП в термін та за обставин, що зазначені в обставинах та випадку котрі викладені в постанові.

На переконання колегії суддів, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, оскільки на даний час закінчити розслідування не є можливим, тому що необхідно: необхідно висновок судово-біологічної експертизи, яка призначена 19.10.2021; отримати висновок комісійної судово-медичної експертизи; призначити вказане експертне дослідження, оскільки для його проведення, окрім матеріалів кримінального провадження у розпорядження експертів має бути надано висновки судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень, отриманих учасником пригоди.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також слідчий суддя у відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно не визначив ОСОБА_8 розмір застави оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

А тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та визначення розміру застави не має.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2021необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2021, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000260, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України строком на 60 днів, тобто з 13 год. 30 хв. 22.11.2021 до 13 год. 30 хв. 20.01.2022, без визначення розміру застави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4