УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі Абхазької Автономної Республіки Грузії, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (зі слів), раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0001943, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, щов період з 01.09.2021 по 02.09.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись неподалік ресторану «Десант», що поруч з річкою Дніпро, по вул. Прирічній, 9 у м. Києві, познайомився з ОСОБА_9 , 1984 року народження, яка тимчасово проживала у туристичній палатці на вказаній ділянці місцевості.
В подальшому, 02.09.2021, в денний час доби, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства останньої.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи поруч з туристичною палаткою, яка знаходилась неподалік ресторану «Десант» по вул. Прирічній, 9 у м. Києві, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс невстановленим досудовим розслідуванням тупим предметом численні сильні удари в життєво важливий орган ОСОБА_9 , а саме, в голову, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді перелому кісток черепу з ушкодженням оболонок та речовини головного мозку, від яких настала смерть останньої.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел щодо незаконного носіння та зберігання холодної зброї, усвідомлюючи заборону вільного володіння холодною зброєю, а також караність вказаного діяння, при невстановлених слідством обставинах придбав-знайшов ніж, який складається з клинка з металу сірого кольору, руків`я та обмежувача, який відноситься до холодної зброї, та який при невстановлених слідством обставинах носив при собі та зберігав за місцем свого мешкання у туристичній палатці, яка знаходилась неподалік ресторану «Десант» по вул. Прирічній, 9 у м. Києві, щоб мати можливість її швидкого використання.
В подальшому, в період часу з початку серпня 2021 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, по 15.09.2021, ОСОБА_5 незаконно, без передбаченого законом дозволу здійснював носіння зазначеного ножа, який складається з клинка з металу сірого кольору, руків`я з обмежувачем, при собі в кишенях одягу, маючи можливість його швидкого використання, а також переніс 02.09.2021 від ділянки місцевості неподалік ресторану «Десант» по вул. Прирічній, 9 у м. Києві, до лісової ділянки місцевості, розташованої на Трухановому острові на відстані приблизно 150 метрів від Подільського мосту у м. Києві.
В обґрунтування свого клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що враховуючи характер вчинених підозрюваним ОСОБА_5 злочинів, з метою забезпечення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а також беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення злочинів ОСОБА_5 , тяжкість одного із злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, враховуючи наявність ризиків щодо можливості переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для провадження; незаконного впливу на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушенняз огляду на те, що він є раніше судимим, а також той факт, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий за погодженням із прокурором просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених та зазначив, що підозрюваний є раніше судимою особою, в місті Києві постійно місця проживання не має, на території України перебуває без наявності законних для цього підстав та є громадянином іншої держави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання і застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу та зазначив, що висунута підозра є необгрунтованою, а під час затримання працівниками поліції до ОСОБА_5 було застосовано фізичне насильство, у зв`язку з чим від потребує медичного догляду. Крім того, захисник вказував на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника, а також зазначив, що під час затримання до нього було застосовано фізичне насильство з метою спонукання його до зізнання у вчиненні злочину.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так,слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001943, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України.

15.09.2021 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
16.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме, у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Того ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Так, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.09.2021 ділянки місцевості неподалік ресторану «Десант» по вул. Прирічна, 9, у м. Києві, де було виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті; показаннями потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що він проживає в Чернігівській області. Періодично з ним проживала донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка останні кілька років їздила до м. Києва, де працювала у мережі маркетів «АТБ», з вільним графіком роботи. Графік роботи у доньки тиждень через тиждень. З весни, коли донька перебувала на роботі, мешкала у палатці на березі річки Дніпро біля кафе «Десант». 27.08.2021 донька поїхала у м. Київ на громадському транспорті. Як розповідала донька, вона продовжувала мешкати у туристичній палатці на березі річки Дніпро. 01.09.2021 приблизно о 23.30 год. він зателефонував донці. Під час розмови донька розповіла, що поруч з нею в іншій палатці мешкають інші люди. Останній раз він спілкувався з донькою вдень 02.09.2021, остання збиралася їхати додому; показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 04.09.2021 о 12.37 год. він пішов прогулятися вздовж берега р. Дніпро поблизу вул. Прирічній у м. Києві. Приблизно о 13.05 год., прогулюючись, виявив палатку зеленого кольору поблизу річки, в середині палатки знаходилась жінка. Підійшовши до палатки, виявив, що жінка без ознак життя, про що повідомив до поліції. Також, поруч з палаткою виявив порожні пляшки з-під алкогольних напоїв, сліди блювання; показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що він підробляє адміністратором по здачі бесідок біля затоки Оболонь у м. Києві. Він неодноразово бачив на пляжі біля затоки Оболонь двох чоловіків без постійного місця проживання, які періодично ходили по пляжу з металошукачем. Обох може впізнати; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_12 від 15.09.2021, відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_5 як чоловіка, який проживав в палатці на пляжі затоки Оболонь в період з 26.08.2021 по 02.09.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_12 від 15.09.2021, відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_13 як чоловіка, який проживав на пляжі затоки Оболонь в період з 26.08.2021 по 02.09.2021; протоколом огляду ділянки місцевості на Трухановому острові, розміром, що знаходиться в 150 метрах від Подільсько-Воскресенського моста, та на території якої розміщено туристичну палату, в ході якого було виявлено та вилучено речі та предмети, що можуть бути речовими доказами; показаннями свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що з липня 2021 року він проживає на пляжі на Оболонській Набережній у м. Києві, займається тим, що по ночам ходить по смітникам, а в денний час відпочиває. На початку серпня він познайомився з чоловіком кавказької зовнішності на ім`я ОСОБА_14 , віком приблизно за 60 років. Тенгіз проживав у палатці на пляжі, займався тим, що шукав на пляжі цінності та золоті вироби. Тенгіз носив з собою ніж, в денний час доби ніж тримав за поясом, а вночі клав собі під подушку. Приблизно на початку вересня 2021 року помітив, що поруч з палаткою ОСОБА_14 з`явилася ще одна палатка. Тенгіз йому пояснив, що поруч в палатці поселилася молода симпатична дівчина на ім`я ОСОБА_15 , яка в денний час ходила на роботу, а пізно увечері поверталася до палатки. Через кілька днів, в другій половині дня, коли він підійшов до палатки ОСОБА_14 помітив, що останній зібрав речі у сумки. Палатки дівчини вже не було. Тенгіз пояснив, що вночі він посварився з ОСОБА_15 через те, що остання відмовилась вступити з ним в статевий акт, після цього, як пояснив ОСОБА_14 , він побив ОСОБА_15 руками та палкою. Він запитав у Тенгіза, де знаходиться дівчина, на що той відповів у палатці, після цього він сказав не задавати питань та йти з пляжу. В подальшому, разом з Тенгізом вони перейшли на Труханів острів. З собою Тенгіз забрав палатку, належну дівчині ОСОБА_15 ; протоколом обшуку від 15.09.2021 ділянки місцевості та туристичної палатки зеленого кольору, що знаходилась у лісовій ділянці місцевості на Трухановому острові, неподалік від Подільсько-Воскресенського мосту, де мешкали ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , в ході чого було вилучено туристичну палатку зеленого кольору, належну потерпілій ОСОБА_9 , а також ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору; висновком експертизи холодної зброї від 16.09.2021 № СЕ-19/111-21/44741-ХЗ, згідно якого наданий на дослідження ніж, вилучений 15.09.2021 під час обшуку туристичної палатки на ділянці місцевості на Трухановому острові, відноситься до холодної зброї колючо-ріжучої дії.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованих йому злочинів.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для провадження; незаконного впливу на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_5 , який є громадянином іншої держави, на території України перебуває без законних на те підстав, в місці Києві без постійно місця проживання, веде бродяжий спосіб життя, а відтак з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, одне з інкримінованих ОСОБА_5 діянь відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачає виключно позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що підозрюваний не працює, не одружений, суспільно корисною працею не займається, що вказує на відсутність стримуючих факторів щодо ненастання даного ризику та відсутність міцних соціальних зв`язків, а також враховано його вік, майновий стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характер вчинення якого свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі, до норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості, а саме вчинення особливо тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, поєднаний із застосуванням насильства, наявність у кримінальному провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а також те, що кримінальне правопорушення вчинене проти життя особи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що про реальне існування вищенаведеного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який призвів до загибелі людини, що вказує на зневажливе ставлення до людського життя та природних прав, і в сукупності з іншими характеризуючими ознаками підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, з огляду на те, що підозрюваний офіційного та стабільного джерела доходів не має, інкримінований злочин призвів до загибелі людини, ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, а відтак слідчий суддя вважає, що не виключений ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя вважає доведеним і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки деякі з них є знайомими підозрюваного, місце проживання яких йому відоме, і з метою зміни показань або безпідставної відмови від них підозрюваний зможе впливати на свідків шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу, що буде перешкоджати здійсненню об`єктивного досудового розслідування.

Також ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи сторони обвинувачення про наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними наявність заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчим суддею також враховано, щоОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, вагомість доказів щодо його можливої причетності до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, значний суспільний резонанс, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення перешкод органу досудового розслідування, можливість здійснення ним впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, враховуючи викладене у слідчого судді відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про сімейні та соціальні зв`язки і спосіб життя, а такожслідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому, будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я або існування інших обставин, що виключали би можливість тримання під вартою останнього, слідчому судді не надано.
Поряд з цим, слідчим суддею враховано і доводи підозрюваногоОСОБА_5 про застосування щодо нього фізичного насилля під час затримання та про необхідність отримання медичного догляду, з огляду на що слідчий суддя вважає за необхідне відзначити наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно вимог ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.
Порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Враховуючи надану підозрюваним інформацію, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити право підозрюваного ОСОБА_5 на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останнього і у разі встановлення лікарями погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 забезпечити його лікування профільними спеціалістами, а також доручити СУ ГУ НП у м. Києві провести розслідування обставин, повідомлених ОСОБА_5 щодо застосування до нього фізичного насильства під час затримання.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Також слідчим суддею враховано і високий ступінь небезпеки злочину, який спричинив загибель людини, а тому такі обставини з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України дають підстави не визначати розмір застави, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001943, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою визначити у межах строку досудового розслідування, тобто до 13.11.2021 включно.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і у разі встановлення лікарями погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забезпечити його лікування профільними спеціалістами.
Доручити СУ ГУ НП у м. Києві провести розслідування обставин, повідомлених ОСОБА_5 щодо застосування до нього фізичного насильства під час затримання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1