УХВАЛА
Іменем України

21.10.2021 Справа №607/18839/21 Провадження № 1-кс/607/6211/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

УСТАНОВИВ:
20.10.2021 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання коштів у ОСОБА_9 за надумане та неіснуюче боргове зобов`язання.

З цією метою 17.08.2021 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме в незаконному збагаченні за рахунок чужого майна, перебуваючи поблизу домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що жодних зобов`язань між останніми не існує, висловив незаконну та надуману вимогу до ОСОБА_9 щодо передачі коштів в сумі 60000 грн до вечора того ж дня, погрожуючи при цьому заподіянням тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_9 , усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у випадку невиконання надуманого зобов`язання, погодився на їх незаконні вимоги та того ж дня двома платежами по 15000 грн кожний перерахував на банківські рахунки, надані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кошти загальною сумою 30000 грн.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вимагання коштів у ОСОБА_9 , 08.09.2021 об 11 год. 52 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_9 поблизу домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_2 , висловив повторно надуману вимогу щодо передачі решти коштів у сумі 30000 грн до вечора того ж дня.

У подальшому 10.09.2021 приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснюючи незаконне вимагання коштів у ОСОБА_9 на систематичній основі, під час телефонних розмов з потерпілим ОСОБА_9 повторно висловив надуману незаконну вимогу про передачу коштів у сумі 30000 грн, після чого ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_4 2000 грн як частину з 30000 грн.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел у незаконному збагаченні за рахунок чужого майна, продовжив здійснювати незаконне вимагання коштів у ОСОБА_9 під час телефонних розмов, які мали місце 13-14.09.2021.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом систематичного вимагання коштів у потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю 16.09.2021 приблизно о 13 год. 00 хв. зустрілись із ОСОБА_9 неподалік будинку АДРЕСА_2 , де під час зустрічі на попередньо висловлені незаконні вимоги ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 3000 грн як частину з 30000 гривень.

Надалі 24.09.2021 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел та усвідомлюючи свої незаконні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме незаконне збагачення за рахунок чужого майна, здійснюючи незаконне вимагання коштів у ОСОБА_9 на систематичній основі о 12 год. 05 хв. зустрівся з потерпілим ОСОБА_9 поблизу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де потерпілий, усвідомлюючи дійсність намірів та погроз насильства над потерпілим чи його близькими родичами, передав ОСОБА_4 10000 грн як частину сукупної вимоги в сумі 30000 грн.

25.09.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.09.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначена застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 грн. У подальшому така застава була внесена та підозрюваний ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.

13.10.2021 ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26.09.2021 та постановлено нову ухвалу, якою застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 30.10.2021, без можливості внесення застави.

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення ряду слідчих (розшукових) дій, необхідних для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування. При цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 13.10.2021, продовжують існувати та не зменшились.

За таких підстав слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.11.2021.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 висловили єдину позицію сторони захисту, заперечували проти клопотання прокурора та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність продовження строку тримання під вартою, просили визначити розмір застави у мінімальному розмірі. Також ОСОБА_4 зазначив, що має проблеми зі здоров`ям та йому необхідно проходити лікування.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
25.09.2021 ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.09.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначена застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 грн. У подальшому така застава була внесена та підозрюваний ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.

13.10.2021 ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26.09.2021 та постановлено нову ухвалу, якою застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 30.10.2021, без можливості внесення застави.

При цьому колегія суддів вважала доведеними ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Строк дії даної ухвали закінчується 30.10.2021.

Разом з тим строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 197 КПК України).

При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.09.2021; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 29.09.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 29.09.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 21.09.2021; протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 27.09.2021; протоколи огляду від 16.09.2021, 25.09.2021; протоколи огляду потерпілого та вручення йому грошових коштів перед початком проведення слідчого експерименту від 10.09.2021, 16.09.2021, 24.09.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 10.09.2021, 16.09.2021, 24.09.2021; протоколи огляду грошових коштів від 10.09.2021, 16.09.2021, 24.09.2021; протоколи за результатами проведення оперативно-технічних заходів аудіо-, відеоконтролю особи від 13.09.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 15.09.2021.

Відтак, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, підозрюваний ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи та стороною захисту не доведено наявність в останнього постійного джерела доходу. Також соціальні зв`язки підозрюваного є досить слабкими, що в сукупності дає підстави вважати, що останній з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився.

Також слідчий суддя вважає, що не перестала існувати можливість знищення, приховання або спотворення ОСОБА_4 будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, враховуючи незавершення досудового розслідування та можливість встановлення місця знаходження додаткових речових доказів, на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є ризик того, що у разі непродовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, такі речі і документи можуть бути ним знищені, сховані чи спотворені.

Так само і ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження. За таких обставин ризик впливу на потерпілого, свідка та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. При цьому слідчий суддя враховує той факт, що підозрюваний обізнаний про особу потерпілого та свідка, знає місце їх постійного проживання, що свідчить про високу ймовірність здійснення такого впливу на них.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився та продовжує існувати. Зокрема, підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення як з метою незаконного впливу на потерпілого та свідків, так і з метою затягування досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. При цьому, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинялося протягом тривалого часу, вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього злочину, а також схильність осіб, які його вчинили, до протиправної діяльності.

Відтак слідчий суддя встановив, що усі ризики, визначені ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 13.10.2021, на даний час не зменшились та продовжують існувати, що дає підстави продовжити строк запобіжного заходу для стримування таких ризиків.

Крім цього, прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: необхідно провести ряд експертиз та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів за результатами цих експертиз; провести амбулаторні судово-психіатричні експертиз підозрюваним; провести судово-наркологічні експертизи підозрюваним; звернутись із клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема які містять інформацію щодо банківських рахунків потерпілого та підозрюваних, та в разі задоволення таких клопотань звернути до виконання ухвали слідчого судді; провести інші слідчі (розшукові) дії, спрямовані на перевірку причетності підозрюваними у даному кримінальному провадженні до вчинення аналогічних злочинів, встановлення можливих свідків та потерпілих від вчинення аналогічних кримінальних правопорушень; виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. При цьому цілодобовий домашній арешт не зможе перешкодити підозрюваному вчинити дії з метою переховування від слідства чи впливати на потерпілого та свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема вимагання, використовуючи при цьому засоби мобільного зв`язку чи соціальні мережі, а також не зможе нівелювати ризик знищення, приховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що підозрюваний має слабкі соціальні зв`язки, оскільки на даний час він розлучений, при цьому стороною захисту не надано належних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 підтримує міцні зв`язки зі своїми неповнолітніми дітьми. Крім цього, слідчий суддя ставить під сумнів той факт, що неповнолітні діти перебувають на його утриманні, враховуючи те, що ОСОБА_4 не працевлаштований. При цьому слідчий суддя також не приймає до уваги доводи ОСОБА_4 , що його дитина впродовж останнього часу проживала разом з ним, враховуючи те, що такі обставини не підтвердженні жодними доказами.

Також слідчий суддя зважає на те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО. При цьому у судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що при прибутті в СІЗО здійснювався його медичний огляд, однак жодних скарг на стан здоров`я він не вказував, а також впродовж строку перебування під вартою за медичною допомогою не звертався. Відтак слідчий суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При цьому слідчий суддя враховує, що як застосування запобіжного заходу, так і його продовження у цьому провадженні відносно ОСОБА_4 здійснюється не на максимальний визначений законом строк 2 місяці, а на менш тривалий строк, який обґрунтовано необхідний для вчинення слідчих дій, про які зазначає сторона обвинувачення. Вказане в свою чергу дасть можливість здійснювати судовий контроль за дотриманням прав підозрюваного шляхом перегляду через короткі періоди часу наявності підстав для подальшого його утримання під вартою.
Відтак слідчий суддя доходить висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений на запропонований прокурором строк в межах досудового розслідування, тобто на 35 днів. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
Так само слідчий суддя з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до потерпілого ОСОБА_9 погрози нанесення тяжких тілесних ушкоджень не лише потерпілому, а й членам його сім`ї. При цьому з протоколів допиту потерпілого та протоколів за наслідками вчинення слідчих дій та НСРД вбачається, що ці погрози були систематичними та неодноразовими, а потерпілий усвідомлював реальність цих погроз та боявся їх реалізації, що спричиняло йому значні моральні страждання та давало підстави боятися за своє життя та життя своїх рідних.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, задовольнити повністю.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 35 (тридцять п`ять) днів.
Встановити строк дії ухвали до 24.11.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1