Провадження № 1-кс/760/5791/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0005129 від 08.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005129 від 08.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
10.10.2018р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/25873/18) накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , з забороною їх використання та розпорядження.
14.12.2020р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/22869/20) частково скасовано арешт майна, а саме в частині заборони на використання майна, а саме: квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 .
Крім того, адвокат ОСОБА_3 в клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 не є особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005129 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, тому ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року по справі (№ 760/25873/18) - є такою, що обмежує право власності протягом значного періоду, а це в свою чергу, свідчить про явне порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Також, адвокат ОСОБА_3 , звертає увагу, що з моменту накладення арешту на майно пройшло вже більше двох років, будь-які слідчі (розшукові) дії не проводяться, а тому відсутня будь-яка необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. А також, що подальше обмеження права власності ОСОБА_4 не виправдовується потребами даного досудового розслідування.
28.09.2021р. від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона підтримала доводи, викладені у клопотанні та просила розглядати подане клопотання у її відсутності.
Представник Солом`янської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання. Разом з тим, 31.08.2021р. представником Солом`янської окружної прокуратури м. Києва до суду подано лист в якому зазначено, що згідно листа Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надати матеріали кримінального провадження до суду не видається за можливе, у зв`язку із не встановленням їх місця знаходження.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у їх відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0005129 від 08.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (справа № 760/25873/18), слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005129 від 08.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
10.10.2018р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/25873/18) накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , з забороною їх використання та розпорядження.
При вирішенні питання про накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт, відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а майно, підлягає арешту оскільки, воно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0005129.
Крім того, слідчий суддя враховував той факт, що в межах даного кримінального провадження розслідуються підроблення, невстановленими слідством особами, документів на підставі яких всупереч закону та суспільних інтересів зареєстрували право власності на нерухоме майно розташоване, на останніх поверхах житлового будинку АДРЕСА_6 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення № 173, АДРЕСА_7 , внаслідок чого набули злочинним шляхом дане майно та отримали вигоду за його реалізацію, тому погодився із заявленою слідчим необхідністю накладення арешту на зазначені нежитлові приміщення, з метою збереження речових доказів.
Аналізуючи вказану ухвалу слідчого судді від 10.10.2018р., слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення № 173, АДРЕСА_5 , був накладений обґрунтовано, основною метою було збереження речових доказів.
Крім того, 14.12.2020р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/22869/20) частково скасовано арешт майна, а саме в частині заборони на використання майна, а саме: квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 .
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 4 ст. 132 КПК України передбачено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що на даний час потреби досудового розслідування виправдовують такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що незважаючи на тривале досудове розслідування на даний час органом досудового розслідування, жодній особі, не було пред`явлено підозри в кримінальному провадженні № 0005129.
Крім цього, відповідно до листа, який було подано 31.08.2021р. керівником Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві надати матеріали кримінального провадження до суду не видається за можливе, у зв`язку із не встановленням їх місця знаходження, тобто будь-які слідчі і процесуальні дії не проводяться.
Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно був накладений з єдиною метою збереження речових доказів, що за версією слідства, забезпечить виконання завдань в кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні ефективно не здійснюється, у зв`язку з відсутністю в органа досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, тому вважає, що таке втручання органів досудового розслідування, на даний час, не відповідає принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призвело до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_4 ..
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2018р. скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 94, 98, 131, 132, 170-173, 174, 219, 284, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0005129 від 08.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2018р., на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , із забороною розпорядження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1