Провадження №1-кп/127/514/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування заходів медичного характеру

ОСОБА_4 ,

захисника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування заходів медичного характеру

ОСОБА_5

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000074 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

Встановив

23.01.2021 о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто особою похилого віку, в будинку за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ., перебуваючи в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді сутінкового стану потьмарення свідомості, не усвідомлюючи свої дії, їх суспільно небезпечний характер та не керуючи ними, не усвідомлюючи, що він діє відносно своєї матері, яка є особою похилого віку та з якою він перебуває в сімейних стосунках, підійшов до ОСОБА_6 та використовуючи господарську сокиру, цілеспрямовано, у напрямку спереду назад та зверху вниз наніс ОСОБА_6 численні удари (не менше одинадцяти) сокирою в область голови та шиї.

Відповідно до висновку експерта № 79 від 12.03.2021, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено: чисельні рани на голові, множинні переломи кісток лицевого та мозкового відділів черепа, руйнування головного мозку, рани на шиї, перелом шийного відділу хребта з руйнуванням 2-го хребця та довгастого мозку, ушкодження судин та нервів в ділянці шиї, ушкодження гортані, стравоходу, під`язикової кістки та щитоподібного хряща. Смерть ОСОБА_6 настала від отриманих множинних рублених ран голови та шиї з руйнуванням мозкового та лицевого відділів черепа, головного мозку; ушкоджень шийного відділу хребта та органо-комплексу шиї, безпосередньо після їх заподіяння.

Після чого, ОСОБА_4 відчинивши вхідні двері, вийшов на вулицю та намагався втекти з місця події, однак був затриманий працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки суспільно-небезпечного діяння передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки за висновком проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що це дійсно він вчинив вбивство своєї матері.

Захисник ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підзахисного. Разом з тим, просив госпіталізувати ОСОБА_4 до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

В обґрунтування поданого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

витяг з ЄРДР № 0000074;
протокол огляду місця події від 23.01.2021 відповідно до якого, в присутності понятих, за участю спеціаліста оглянуто домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 ;

висновок судово-медичної експертизи № 79 від 25.01.2021 12.03.2021 згідно якого, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено: чисельні рани на голові, множинні переломи кісток лицевого та мозкового відділів черепа, руйнування головного мозку, рани на шиї, перелом шийного відділу хребта з руйнуванням 2-го хребця та довгастого мозку, ушкодження судин та нервів в ділянці шиї, ушкодження гортані, стравоходу, під`язикової кістки та щитоподібного хряща. Садна спини. Синці та рани на руках. Враховуючи морфологічні дані отримані під час секції трупа, дані медико-криміналістичної експертизи, можна зробити висновок, що тілесні ушкодження зазначені в пункті 1а виникли від чисельних дій гостро рублячого предмету типу леза клина сокири; при цьому напрямок ударів був спереду назад та зверху вниз. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та стоять в причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження зазначені в пункті 1б виникли від дії тупих твердих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_6 настала від отриманих множинних рублених ран голови та шиї з руйнуванням мозкового та лицевого відділів черепа, головного мозку; ушкоджень шийного відділу хребта та органо-комплексу шиї. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_6 , можна висловитись, що смерть її настала ІНФОРМАЦІЯ_3 безпосередньо після їх отримання. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 етиловий спирт, інші спирти та їх ізомери не виявлено, це свідчить про те, що на момент смерті вона була твереза;

протокол освідування особи від 23.01.2021 відповідно до якого, в присутності понятих та захисника-адвоката ОСОБА_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 за допомогою аплікатора «Волес» відібрано змиви з лобної частини, з кістей лівої та правої руки;

протокол освідування особи від 23.01.2021 відповідно до якого, в присутності понятих та захисника-адвоката ОСОБА_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 відібрано зразки відбитків пальців та долоней обох рук;

протокол освідування особи від 23.01.2021 відповідно до якого, в присутності понятих та захисника-адвоката ОСОБА_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 за допомогою аплікатора «Волес» відібрано зразок букального епітелію;

протокол освідування особи від 23.01.2021 відповідно до якого, в присутності понятих та захисника-адвоката ОСОБА_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 відібрано зразки зрізів нігтів з правої та лівої руки;

протокол освідування особи від 10.02.2021 відповідно до якого, в присутності понятих та захисника-адвоката ОСОБА_5 , у підозрюваного ОСОБА_4 відібрано зразки крові;

висновок судово-імунологічної експертизи № 87 від 15.02.2021-19.02.2021 згідно якого, кров трупа гр-ки ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

висновок судово-імунологічної експертизи № 88 від 22.02.2021-25.02.2021 згідно якого, кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО;

висновок судово-імунологічної експертизи № 89 від 22.02.2021-18.03.2021 згідно якого, кров трупа гр-ки ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. В плямах на одязі з трупа ОСОБА_6 : хустці (об`єкт №1), панталонах (об`єкт №2), трусах чоловічих (об`єкт №3), кофті (об`єкт №4), встановлено наявність крові людини групи А з ізогемаглютинином анти-В,. що не виключає походження її від потерпілої гр-ки ОСОБА_6 ;

висновок судово-імунологічної експертизи № 90 від 22.02.2021-18.03.2021 згідно якого, кров трупа гр-ки ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. В плямах на кофті (об`єкт №3) та кальсонах (об`єкт №6), вилучених у гр-на ОСОБА_4 , встановлено наявність крові людини групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її від потерпілої гр-ки ОСОБА_6 . В плямах на кофті (об`єкти №1,2), шкарпетці під літерою «Б» (об`єкт №8), калоші (об`єкт №10), вилучених у ОСОБА_4 , встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої встановлено антиген А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини, кров якої відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її від потерпілої гр-ки ОСОБА_6 . В плямах на кофті (об`єкт №4), кальсонах (об`єкт №5), шкарпетці піл літерою «А» (об`єкт №7), черевикові (об`єкт №9), вилучених у гр-на ОСОБА_4 , встановлено наявність крові людини, при визначенні групової належності якої встановлені антигени А та В. Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ. Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження її як від потерпілої ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 ;

висновок судово-імунологічної експертизи № 91 від 01.03.2021-18.03.2021 згідно якого, кров трупа гр-ки ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. В плямах на лівому черевикові (об`єкт №1) та змиві РБК (об`єкт №2), вилученому при ОМП, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може відноситись до групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її від потерпілої гр-ки ОСОБА_6 ;

висновок судово-імунологічної експертизи № 92 від 01.03.2021-18.03.2021 згідно якого, кров трупа гр-ки ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. В плямах на змиві з лівої руки (об`єкт №2) та обличчя (об`єкт №3) гр-на ОСОБА_4 , встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої встановлено антиген А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини, кров якої відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її від потерпілої гр-ки ОСОБА_6 . В плямах на змиві з правої руки (об`єкт №1) гр-на ОСОБА_4 , встановлено наявність крові людини, при визначенні групової належності якої встановлені антигени А та В Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ. Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження її як від потерпілої ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 ;

висновок судово-криміналістичної експертизи № 23,24,25,26,27 від 25.01.2021-25.02.2021 згідно якого, при дослідженні фрагмента склепіння черепа від трупа ОСОБА_6 виявлено чисельні лінійні переломи. Судити конкретно про механізм утворення переломів за наявними ознаками не є можливим. А також виявлено пошкодження, яке має ознаки рубаного і могло утворитися від дії рублячого предмета. При дослідженні фрагмента шкіри №1 виявлено два наскрізних пошкодження які мають ознаки рублених та могли утворитися від дії рублячого предмета (предметів). При дослідженні фрагмента шкіри №2 виявлено дев`ять наскрізних пошкоджень, які мають ознаки рублених. При проведенні кольорової хімічної реакції на залізо в ділянках пошкоджень фрагментів шкіри №1 та №2 блакитно-зеленого забарвлення, що характерне для наявності заліза та його сполук не з`явилося - реакція Перльса негативна. При досліджені під`язикової кістки виявлено повний поперечний перелом правого великого рогу, який виник внаслідок деформації згину в напрямку зсередини назовні. А також виявлено пошкодження у вигляді відокремлення лівої частини тіла під`язикової кістки, лівих великого та малого рогів з утворенням «площадки-шліф», яке утворилося від дії рублячого предмета. При дослідженні щитовидного хряща виявлено повний перелом правого ріжка біля його основи, який утворився внаслідок деформації згину зсередини назовні;

висновок судово-гістологічної експертизи № 203, 204 від 26.01.2021-03.02.2021 згідно якого, поширені ділянки дистелектазу та вогнища набряку у паренхімі легень. Спастичний стан бронхів. Виражений атерокальциноз вінцевої артерії серця. Спастичний стан артеріальних судин усіх калібрів у стромі міокарду. Набряк строми. Ділянки периваскулярного та стромального кардіофіброзу. Вогнищева фрагментація та ділянки звивистого ходу кардіоміоцитів. «Мускатна» печінка. Вогнищевий склероз клубочків. Наявність мілких кістозних порожнин у корковому шарі нирки. У надісланому матеріалі шматочки головного мозку не виявлені;

висновок судово-токсикологічної експертизи № 282 від 29.01.2021-01.02.2021 згідно якого, при судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_6 , 1938 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

висновок судово-біологічної експертизи № СЕ-19/102-21/2735-БД від 15.04.2021 згідно якого, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). На поверхнях наданих на експертизу господарських сокир (об`єкти №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8) виявлені клітини з ядрами та сліди крові людини. На поверхнях наданих на експертизу господарських сокир (об`єкти №№ 9, 10) виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на наданих на експертизу господарських сокирах (об`єкти №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на експертизу господарських сокирах (об`єкти №№ 9, 10), не встановлені. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на наданих на експертизу господарських сокирах (об`єкти №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8) збігаються між собою, з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові трупа ОСОБА_6 (об`єкт № 1) та в об`єктах №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8 складає 1,19996 х 10-28. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 8,33 октильйонів (8,33 х 1027) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_4 виключається.

висновок амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 51 від 22.02.2021;

висновок стаціонарної комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 47 від 19.04.2021 згідно якого, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді сутінкового стану потьмарення свідомості. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 виявляє психічний розлад у вигляді розладу особистості внаслідок органічного ушкодження головного мозку (Р 07.0); тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів (Б 32.2). В теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медяного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду. До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_4 відноситься легке зниження когнітивних функцій (увага, пам`ять, мислення). В емоційно-особистісній сфері: емоційна лабільність, педантичність, інтравертованість, замкненість. Виявляє зміни особистості по епілептоїдному типу. Підвищену тривожність, гіпотимію, апатію. Самооцінка лабільна. В досліджуваний період ОСОБА_4 перебував в стані тимчасового хворобливого розладу психіки (оцінено психіатрами експертами судово-психіатричними). Тому вплив індивідуально-психологічних особливостей втрачає своє значення. В теперішній час ОСОБА_4 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних; властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, спроможний усвідомлювати фактичний зміст своїх дій, повною мірою керувати ними та передбачати їх наслідки. В теперішній час ОСОБА_4 , з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні, і давати про них відповідні покази. В досліджуваний період підекспертний ОСОБА_4 , не перебував у стані фізіологічного афекту. ОСОБА_4 не виявляє схильності до підвищеної навіюваності та фантазування.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Винуватість ОСОБА_4 у вчиненому ним суспільно-небезпечного діяння доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Органами досудового розслідування, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Разом з тим, оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд дійшов до висновку, що органом досудового розслідування були порушені вимоги кримінального та кримінально-процесуального законів в частині кваліфікації діянь ОСОБА_4 .

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своїм правовим змістом кваліфікація діяння завжди обумовлена необхідністю доказування за допомогою кримінальних процесуальних і криміналістичних засобів двох обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону й здійснення прав і свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Положенням п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за яким кваліфіковані дії ОСОБА_4 , передбачено відповідальність за умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Особливість складу вказаного злочину проявляється в його суб`єктивній стороні.

В основі розуміння особливої жорстокості лежить психологічний підтекст поведінки винного у конкретній ситуації, оскільки заподіяння страждань є мотивом або метою його вчинків, отже, він завдає їх свідомо.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство вважається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також, якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Таким чином, умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, завжди пов`язане із застосуванням насильства (психічного та/або фізичного). Це насильство може мати місце безпосередньо перед, під час або після вчинення злочину. Важливо, щоб характер такого насильства, засоби, що використовуються винною особою, місце, час і обстановка вчинення злочину свідчили про усвідомлений вибір злочинцем особливо жорстокого способу позбавлення життя потерпілого, який охоплює діяння зайві (надмірні) для досягнення злочинного наслідку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Таким чином осудність є однією із загальних ознак суб`єкта кримінального правопорушення, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи під час вчинення кримінального правопорушення характеризується здатністю усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку стаціонарної комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 47 від 19.04.2021, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді сутінкового стану потьмарення свідомості. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 виявляє психічний розлад у вигляді розладу особистості внаслідок органічного ушкодження головного мозку (Р 07.0); тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів (Б 32.2). В теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медяного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду.

Таким чином, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане з ознакою «вчинене з особливою жорстокістю».

Так само невірною є посилання органу досудового розслідування і на те, що ОСОБА_4 діяв з прямим злочинним умислом, адже виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала чи свідомо допускала їх настання.

Тоді як ОСОБА_4 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи наведене, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що дії ОСОБА_4 є суспільно-небезпечним діянням передбаченим ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що 1) особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що 23.01.2021 суспільно-небезпечне діяння було вчинене ОСОБА_4 , який в момент його вчинення за висновком проведеної під час досудового розслідування, стаціонарної комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 47 від 19.04.2021, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

При цьому, згідно п.п. 3, 9 Порядку застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 за № 215/6503, вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Примусові заходи медичного характеру здійснюються у психіатричних закладах з відповідними умовами нагляду за наявності рішення суду й акта судово-психіатричної експертизи з відповідними висновками про характер та тяжкість психічного захворювання в особи, ступінь її суспільної небезпечності для себе або інших осіб за характером її захворювання і медичних підстав для застосування відповідного примусового заходу медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив суспільно - небезпечні діяння у стані неосудності, який виключає можливість застосування до нього покарання, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, тому суд відповідно до норм ст. 513 КПК України постановляє ухвалу про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із суворим режимом нагляду.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 13354, 20 грн. підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 370-372, 395, 498, 503, 508, 512, 513 КПК України, ст.ст. 11, 18, 19, 23, 24, 32, 93, 94 КК України, суд -

Ухвалив

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000074 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

Запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_4 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: нижню білизну зі слідами РБК, яку поміщено до паперового конверту, один лівий чорний черевик зі слідами РБК, який поміщено до паперового конверту, хустина синього кольору зі слідами РБК, яку поміщено до паперового конверту, одну кофту синього кольору зі слідами РБК та пасмо волосся на поверхні кофти поміщено до паперового конверту, змив РБК поміщеного до паперового конверту, два предмети зовні схожі на сокиру поміщено до паперової коробки, черевик чорного кольору н правій нозі, калош чорного кольору на лівій нозі, які поміщеного до картонної коробки, чорні штани та чорні шкарпетки, які поміщено до паперового конверту, синю кофту, яку поміщено до картонної коробки, синю кофту (спідню), яку поміщено до паперового конверту, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП 1 ВВП ГУНП у Вінницької області знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: