Справа №635/9057/21
Провадження по справі № 1-в/635/814/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів в строк покарання, призначеного даним вироком частково зараховано відбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року та остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 10 вересня 2021 року.
Кінець строку відбування покарання 13 вересня 2023 року.
Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України, в якому просить привести вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.
Прокурор, представник установи та засуджений в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор також просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст..71 КК України до покарання, призначеного даним вироком частково приєднано покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 вересня 2019 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Отже, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він зокрема засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України та які входять в сукупність вироків, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 роки, визначивши остаточне покарання за вказаним вироком відповідно до вимог ст.ст.71, 72 КК України у виді 2 років 1 місяція позбавлення волі.
Але, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року, яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахований вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року, виходячи з вимог ч. 4 ст. 70, ч.3 ст.74 КК України, остаточне покарання слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року більш суворим покаранням, призначеним Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року та визначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст..71, ч.1 ст.72 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року, у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року, яким відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, зарахований вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2020 року більш суворим покаранням, призначеним Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України - у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1