У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.06.2021, про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.06.2021, про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000208, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом протиправних дій з боку посадових осіб однією з ОТГ Закарпатської області та службових осіб ОСОБА_3 , які зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди, здійснили незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
У клопотанні вказано що як встановлено, директор ПАТ МК «Трибушани» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 директор ТОВ «Білкам» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 та староста с. Ділове, Рахівської ОТГ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 будучи обізнаними про встановлений чинним законодавством порядок видобування корисних копалин загальнодержавного значення, у порушення вимог Кодексу України «Про надра», Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 року та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, залучили до систематичного, спільного, незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення мармуру (доломіту) на території Рахівської ОТГ, Рахівського району, Закарпатської області, підшукали та об`єднали із раніше знайомих між собою інших осіб із числа мешканців села Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Прокурор зазначає, що отримані грошові кошти після реалізації корисних копалин здобутих незаконним шляхом розподіляються між всіма задіяними до вказаної діяльності особами, частину з яких витрачають на фінансування подальшої злочинної діяльності.
При цьому у клопотанні вказано, що для досягнення мети, вищеперелічені особи діють у відповідності до розподілених між ними ролями, згідно з покладеними на кожного функціями, спільно, відповідно до визначеного напрямку діяльності, та розуміючи, що мета може бути досягнута лише в результаті спільних систематичних дій всіх задіяних осіб і неухильного дотримання ними плану.
Вказані особи, щоразу проводять підготовчі та розвідувальні заходи, які полягають у можливості проїзду транспортних засобів, плануванні часу та здійсненні щоденної перевірки місць де здійснюється незаконна діяльність, з метою виявлення засобів фото-, відеофіксації фактів їхньої незаконної діяльності. Для швидкого обміну інформацією та своєчасного узгодження своїх дій дані особи використовують мобільний та радіо зв`язок.
Для прибуття до родовищ, де здійснюється незаконне видобування мармуру, навантаження його та доставка в населений пункт (с. Ділове) для подальшої переробки та реалізації, вказаними особами використовуються легкові та вантажні транспортні засоби з наступними номерними знаками державної реєстрації автомобілів: НОМЕР_1 (Краз); НОМЕР_2 (Зил 131); д (або «а») НОМЕР_3 (Таtrа); НОМЕР_4 (Таtrа); НОМЕР_5 (VW Transporter); НОМЕР_6 (Tatra); НОМЕР_7 (трактор); НОМЕР_8 (Tatra); НОМЕР_9 (Tatra); НОМЕР_10 (Tatra); НОМЕР_11 (Прицеп до тягача); НОМЕР_12 (Tatra); НОМЕР_13 (Зил 131); НОМЕР_14 (Краз); НОМЕР_15 (Краз); НОМЕР_16 (Jeep) та інші на даний час невстановлені транспортні засоби.
Прокурор зазначає, що відповідно до інформації наданої 16.09.2021 УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України на виконання доручення прокурора у провадженні встановлено, що організатором злочинної діяльності є директор ПАТ МК «Трибушани» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директор ТОВ «Білкам» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , староста с. Ділове, Рахівської ОТГ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ФОП ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ФОП ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У клопотанні вказано на те, що 05 жовтня 2021 року було проведено огляд на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходиться на відстані близько 50 метрів від будинка за адресою: АДРЕСА_7 , дана земельна ділянка неогороджена, і має вільний доступ в ході даного огляду було виявлено та вилучено: взірці гірських кам`яних порід різного кольору які були упаковані в спец пакети (НПУ № SUD 2029699, НПУ № SUD 3009359, НПУ № SUD 3009354, НПУ № SUD 2029343, НПУ № SUD 3009358, НПУ № SUD 3009342, НПУ № SUD 4024980, НПУ № SUD 4024979), два блокноти з чорновими записами які упаковано в спец пакет № НПУ ГСУ № 7288977.
Прокурор зазначає, що взірці гірських кам`яних порід різного кольору, які були упаковані в спец пакети (НПУ № SUD 2029699; НПУ № SUD 3009359, НПУ № SUD 3009354, НПУ № SUD 2029343, НПУ № SLID 3009358, НПУ № SUD 3009342, НПУ № SUD 4024980, НПУ № SUD 4024979) два блокноти з чорновими записами які упаковано в спец пакет № НПУ ГСУ № 7288977 можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
При обґрунтуванні клопотання прокурор посилається на положення ст. 98, ч.ч.1,2,3, ст. 170 КПК України.
Прокурор зазначає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Як вказано у клопотанні, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме особам винним у вчиненні кримінального правопорушення, в уникненні від передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 40, 131-132, 167-168, 170-173 КПК України, прокурорр просить слідчого суддю: накласти арешт на взірці гірських Кам`яних порід різного кольору які були упаковані в спец пакети (НПУ № SUD 2029699, НПУ № SUD 3009359, НПУ № SUD 3009354, НПУ № SUD 2029343, НПУ № SUL) 3009358, НПУ № SUD 3009342, НПУ № SUD 4024980, НПУ № SUD 4024979), два блокноти з чорновими записами які упаковано в спец пакет № НПУ ГСУ № 7288977, вилучені 05 жовтня 2021 року,'в ході проведення огляду на неогородженій земельній ділянці за адресою: Рахівський район, с. Ділове, вул. Трибушанська, б/н, яка знаходиться паралельно, до будинку жовтого кольору, який розташований за адресою: с. Ділове, вул. Садова № 8.
Дослідивши матеріали клопотання, беручи до уваги заяви, що надійшли від слідчого та адвоката власника майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПКУкраїни, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є: арешт майна;
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 вказаної норми,під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчий суддя вважає, що в порушення вимог п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, слідчим у клопотанні не визначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту майна.
Так у клопотанні вказано на те,що вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Прокурор вказує на те, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Однак, фактично обґрунтування вказаному не наводить, обмежившись загальними мотивами.
Слідчий суддя вважає, що прокурором в обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене ході обшуку майно, зазначено лише загальне визначення, щодо завдання арешту майна. Так у клопотанні зазначено зміст статей КПК України про арешт майна. Таким чином слідчий суддя вважає, що обґрунтування вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зведено до формалізму, та полягає виключно у наведенні статей КПК України, які стосуються загальних положень арешту майна.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, …до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Проте, прокурор звертаючись до слідчого судді із вказаним клопотанням, в обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, фактично не надано документів, які б підтверджували необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.
Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.06.2021, про арешт майна повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1