ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1363/21 Справа № 216/7103/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0002099 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходились у приміщенні належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в кухні вказаного житла вживали спиртні напої.
При цьому, ОСОБА_7 вважаючи, що ОСОБА_9 обділяє його у кількості випитого спиртного, почав звинувачувати її у надмірному вживанні алкогольних напоїв, та на вказаному ґрунті побутового пияцтва між зазначеними особами відбулася сварка.
Під час сварки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прослідували у приміщення спальної кімнати вищевказаного помешкання, де у ОСОБА_7 раптово виникла гостра неприязнь до ОСОБА_9 та умисел, направлений на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, не переслідуючи за мету спричинити потерпілій ОСОБА_9 смерть, знаходячись у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, приблизно о 19.00 годин 11.11.2018 року, умисно завдав потерпілій ОСОБА_9 , яка стояла до нього обличчям, не менше 18 ударів кулаками в область голови, шиї та тулубу, внаслідок яких остання, не встоявши на ногах, впала на підлогу.
Відразу ж після цього, ОСОБА_7 , не бажаючи зупинятися на досягнутому, діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, умисно, зі значною силою завдав лежачій на підлозі потерпілій ОСОБА_9 не менше 2 ударів ногами, взутими у кросівки, в ділянки голови, не переслідуючи за мету заподіяти їй смерть.
Після цього ОСОБА_7 припинив побиття потерпілої ОСОБА_9 , а остання в результаті отриманих від ОСОБА_7 тілесних ушкоджень цим же вечором ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці злочину.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень, просив скасувати вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він був позбавлений можливості подати клопотання про допит спеціаліста, чим були порушені його права, крім того, не були допитані свідки сторони захисту, хоча він про це заявляв та надавав їх адреси проживання. Також йому не було надано можливості подати клопотання про допит лікарів.
Апелянт наголошує, що в період, коли був скоєний злочин, він перебував в іншому місці, і його повинні були бачити інші люди, проте суд першої інстанції не прийняв вказані обставини до уваги.
Апелянт вважає, що для доведення його провини недостатньо доказів, крім того, під час досудового розслідування не було досліджено багато обставин, і суд першої інстанції не прийняв це до уваги, а саме:
- не було досліджено вхідні двері та не було знято з них відбитки пальців для виявлення можливих інших фігурантів та осіб, що могли бути причетні до вказаного злочину;
- слідчі дії у вигляді фото та відеофіксації були проведені не на місці скоєння злочину;
- під час проведення слідчих дій були відсутні поняті.
Апелянт вважає, що обвинувачення прокурора було висунуто тільки на припущенях, крім того, його не ознайомили з матеріалами справи та не надали йому обвинувальний акт, чим порушили його права.
Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю його винуватості належними та допустимими доказами.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що жоден із допитаних свідків не підтвердив прямо чи не прямо фактичних обставин кримінального провадження.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 95 КПК України посилається на показання обвинуваченого на стадії досудового розслідування.
Апелянт зазначає, що під час проведення слідчої дії, зокрема, слідчого експерименту від 14.11.2018 року за участю захисника ОСОБА_10 , яким обґрунтований вирок суду, ОСОБА_7 не роз`яснено право відмови свідчити проти себе, що є порушення вимог ч.2 ст.18 КПК України, та є підставою для визнання слідчого експерименту від 14.11.2018 року недопустимим доказом.
При затриманні ОСОБА_7 12.11.2018 року о 01.00 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та виконанню слідчих дій, не було забезпечено право на його захист. ОСОБА_7 перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації, що підтверджено медичним висновком Криворізького психоневрологічного диспансеру від 12.11.2018 року о 08.00 та не міг усвідомлювати роз`яснені йому права, самостійно здійснювати свій захист. Крім цього вилучення речових доказів відбулося до внесення кримінального правопорушення 12.11.2018 року 03.49 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відкинув показання ОСОБА_7 в тому, що у нього були відсутні будь які подряпини, сліди на руках, що могли свідчити про його причетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій такої сили. Відсутність будь яких тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово медичного огляду ОСОБА_7 . На верхній частині одягу ОСОБА_11 слідів крові потерпілої не виявлено. Щодо слідів крові потерпілої на взутті, кросівках - ОСОБА_12 пояснив, що заходив до квартири після смерті потерпілої.
Захисник вважає, що обсяг доказів, який забезпечує достовірне встановлення обставин, що підлягають доказуванню, є недостатнім, звужувати межі доказування недопустимо.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_7 доказами, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, зокрема:
- витягом з ЄРДР від 12.11.2018 року, відповідно до фабули якого 12.11.2018 року приблизно о 01-00 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_9 , 25.03.1965 року з ознаками насильницької смерті;
- протоколом огляду трупу від 12.11.2018 року з фототаблицею, згідно якого об`єктом огляду є труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент огляду знаходилася в положенні лежачи на спині в кімнаті квартири АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду місця події за участю потерпілої від 12.11.2018 р., відповідно до якого при вході до приміщення квартири АДРЕСА_2 на підлозі в положенні лежачи на спині було виявлено тіло ОСОБА_9 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України було затримано о 01-00 год. 12.11.2018 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у якого було виявлено та вилучено: чоловічі джинси чорного кольору, кросівки сірого кольору, упаковані до спеціального пакету № 3240296, змив речовини бурого кольору з обох долонних поверхонь упаковані до паперового конверту;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 12.11.2018 року о 07-00 год. перебував у стані гострої інтоксикації алкоголем;
- актом судово-медичного дослідження № 1772 від 13.11.2018 року, згідно якого будь-яких об`єктивних ознак, які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 на момент огляду не виявлено;
- повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 12.11.2018 р., якому повідомлено, що останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого;
- протоколом слідчого експерименту від 14.11.2018 р. за участю захисника ОСОБА_10 та спеціаліста ОСОБА_13 , який було проведено з метою перевірки та уточнення відомостей - показів обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав місце подій, яким чином він наніс ОСОБА_14 , лежачій спиною на підлозі не менше двох ударів правою ногою, обутою в кросівок в область голови, один удар був боковий, інший зверху-вниз в область обличчя;
- відеозаписом допиту підозрюваного та слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , який було безпосередньо досліджено судом та з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , самостійно, без жодного примусу, все визнавав, як саме наніс потерпілій ОСОБА_9 удари декілька разів в бік і по обличчю ногою, яка була в стані алкогольного сп`яніння і упала на спину і лежала в кімнаті. ОСОБА_7 також був у стані алкогольного сп`яніння, показав як бив і що казав їй зі злістю;
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 195 від 17.12.2018, згідно якої на змивах з рук підозрюваного ОСОБА_7 , його штанях та кросівках, що були вилучені у підозрюваного 12.11.2018 року під час особистого обушку, наявна кров, що належить потерпілій ОСОБА_9 ;
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 194 від 14.12.2018, згідно якого на змиві, вилученому з поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, наявна кров, що належить потерпілій ОСОБА_9 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 2027 від 19.11.2018, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження, які входять до комплексу тупої поєднаної травми: синці, садна обличчя, шиї, тулуба, забійна рана лівої лобової області, крововиливи м`яких тканин голови, шиї, тулуба, крововиливи під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забій лівої легені, забій органів черевної порожнини, розрив печінки, лівобічний гемоторакс (20 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперитонеум. За своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_9 , яка настала приблизно о 20-00 годин 11.11.2018 року в результаті тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася множинними ушкодженнями м`яких тканин, крововиливами під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забиттям легень, забиттям органів черевної порожнини, розривом печінки, лівобічним гемотораксом, гемоперитонеумом, та перебіг травми ускладнився розвитком травматичного шоку, що і з`явилося безпосередньою причиною її смерті;
- постановою про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 18.12.2018 року, квитанцією № 0773/18, відповідно до якої речовими доказами по кримінальному провадженню № 00002099 визнано: змив речовини бурого кольору з поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу, змиви з обох долонних поверхонь трупу, чоловічі джинси та кросівки упаковані до спеціального пакету 3240296, змив речовини бурого кольору з обох долонних поверхонь, дактокарта трупу, ДВД диск, 4,7 ГБ із відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_7 та слідчого експерименту;
- поясненнями свідків та потерпілої, які були допитані судом першої інстанції, були попереджені про кримінальну відповідальність, їх показання об`єктивно підтверджуються іншими зазначеними доказами та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення, і узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі.
Вказані докази у своїй сукупності підтверджують факт скоєння обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника в цій частині.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він перебував в іншому місці, оскільки це спростовується вищезазначеними доказами у їх сукупності.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що на верхній частині одягу обвинуваченого слідів крові потерпілої не виявлено, оскільки відповідно до висновку експерта № 195 від 17.12.2018 року, з якого вбачається, що не тільки на взутті містяться сліди крові, але і на штанах обвинуваченого на лицьовій поверхні передньої правої половини штанів на відстані 92,0 см від пояса штанів і 5,8 см вправо від крокового шву, на відставні 106,5 см. від пояса штанів і 4,5 см вправо від крокового шву розташовується поверхнева пляма речовини темнувато оранжевого кольору.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачений, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння завдав потерпілій ОСОБА_9 не менше як 20 прикладень фізичної сили в область голови, шиї, тулуба, що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 2027 від 19.11.2018, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_9 .
Колегія суддів також не приймає доводи сторони захисту щодо того, що у ОСОБА_7 були відсутні будь які подряпини, сліди на руках, що могли свідчити про його причетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки відповідно до вищевказаного висновку судово-медичної експертизи, характер ушкодження лівої лобної області свідчить про виникнення рани від дії зі значною кінетичною енергією тупого твердого предмета, контактуюча поверхня якого пласка переважаюча площина, вогнищевий характер інших ушкоджень свідчить про багаторазову дію тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою певерхнею, такими предметами могли бути кулак руки, взута нога, та інші тупі тверді предмети з обмеженою контактуючою поверхнею.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо порушень, допущених працівниками поліції під час досудового розслідування, оскільки судом першої інстанції не було встановлено істотних порушень, які б вплинули на прийняття рішення, таких порушень не було встановлено і під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів не приймає також доводи обвинуваченого щодо того, що він не отримав обвинувальний акт, оскільки в матеріалах провадження міститься розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту від 20.12.2018 року, крім того, з матеріалів провадження вбачається, що протягом проведення досудового слідства та судового розгляду у обвинуваченого був захисник, тобто право на захист обвинуваченого порушено не було.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_13 , і обвинувачений ОСОБА_7 не був позбавлений можливості, задавати йому питання, що підтверджується журналом судового засідання від 27.01.2021 року.
Колегія суддів не приймає доводи обвинуваченого щодо того, що йому не було надано можливість подати клопотання про допит спеціаліста та лікарів, оскільки подання таких клопотань право обвинуваченого, яке передбачене чинним КПК України, проте жодних заяв та клопотань щодо допиту спеціаліста та лікарів в матеріалах провадження не міститься, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги в цій частині.
Щодо доводів обвинуваченого стосовно того, що не були допитані свідки захисту, колегія суддів зазначає, що вироком суду першої інстанції встановлено, що обвинувачений заявляв клопотання про допит свідків сторони захисту, а саме ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які не допитувалися під час досудового розслідування, однак не надав суду їхніх адрес проживання. Як зазначила захисниця ОСОБА_8 , що вона розшукала свідків заявлених обвинуваченим, однак вказані свідки відмовилися прибути до суду та надати усних або письмових пояснень аби виправдати обвинуваченого, тому колегія суддів не приймає доводи обвинуваченого в цій частині.
Колегія суддів також не приймає інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо доказів скоєння кримінального правопорушення, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, наявні в матеріалах справи, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, а призначене судом першої інстанції вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0002099 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0002099 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4