Справа 556/2160/21
Номер провадження 1-в/556/200/2021
У Х В А Л А
іменем України
про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення

14.12.2021 року

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ковель Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , до арешту не працювавшого, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89.

Засудженого: 01.03.2017 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75; 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

05.07.2018 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2017, скасувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, та пояснив, що приймаючи до уваги його правомірну поведінку він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 відбуває покарання з 06.08.2018, 12.04.2021 комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення. В даний час засуджений характеризується посередньо, допустив дев`ять порушень встановленого порядку відбування кримінального покарання. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2017 за ст.185 ч. 3 до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75; 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

05.07.2018 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області скасовано іспитовий строк та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного вироком від 01.03.2017.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 06.08.2018.

12.04.2021 комісією Полицької ВК-76 відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від покарання. На час прийняття вказаного рішення ОСОБА_5 мав вісім стягнень, не мав будь-яких заохочень, характеризувався посередньо.

Таким чином, рішення комісії Полицької ВК-76 прийнято з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5.

Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Полицькій ВК-76 засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_5 не проявив сумлінної поведінки, яка б свідчила про його виправлення.

Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважає не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрою установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.

В той же час, ОСОБА_5 допустив дев`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, а саме: зберігання заборонених предметів, порушення розпорядку дня, порушення форми одягу, перешкоджання виконанню службових обов`язків чергової зміни, самовільно залишив ізольовану територію, перебував в гуртожитку відділення в якому не проживає, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали проголошено 20 грудня 2021 року