СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/360/21
ун. № 759/8001/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2020 року за №0000053 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_5 , якого підтримав представник потерпілої ОСОБА_8 , заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених, в якому зазначається, що підстави для продовження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали. Ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшилися та продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечував проти клопотання прокурора, пославшись на те, що обвинувачений вже півтора рока утримується під вартою, за цей час у справі не вивчено жодного доказу, не допитано свідків,потерпілого. У справі вже допитано майже всіх осіб, що давали свідчення, тож ризики того, що він зможе на когось тиснути, відсутні. Просив обрати ОСОБА_3 запоібжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки останній тривалий час перебуває під вартою, хворіє, має великі епілептичні напади, які супроводжуються судомами, порушенням дихання. Просила обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

З огляду на викладене, а також те, що обвинувачені, мають місце проживання, суд приходить до висновку, що тримання їх під вартою є надмірним запобіжним заходом, а тому вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, звільнивши їх з-під варти негайно, після доставлення до місця проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 181, 201, 202, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжних заходів обвинуваченим - задовольнити частково.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто до 15.11.2021 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим, іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні; заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, невиконання яких тягне за собою можливість застосування більш тяжкого запобіжного заходу; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, а також, що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто до 15.11.2021 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим, іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні; заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, невиконання яких тягне за собою можливість застосування більш тяжкого запобіжного заходу; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, а також, що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з-під варти негайно після їх доставлення до місця проживання.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників поліції за адресою застосування домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1