Номер провадження: 11-сс/813/252/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

представника заявника та

фонду «Рутенія-Одеса» адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 09 червня 2021 року.

Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що відсутні підстави вважати скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 09 червня 2021 року повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді заявник ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати керівника Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості року про кримінальні правопорушення, передбачені статтями 27, 33, ч.5 ст.191; ч.1 ст.255; ч.2 ст.364 КК України вчиненні суддями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за заявою від 09 червня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема зазначили про те, що слідчий суддя порушив строки розгляду скарги на бездіяльність прокурора, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування оскарженої ухвали.

Заявник ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 наголосили про те, що саме на слідчого суддю покладається прямий обов`язок зобов`язати посадових осіб Одеської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені в заяві від 09 червня 2021 рок, проте слідчий суддя не дотримався вимог статей 303-307 КПК України та безпідставно відмовив у задоволенні їх скарги.

Прокурор у судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не звертався.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 без участі прокурора.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пункт 1) ч.1 ст.303 КПК України передбачає право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є прокурор, який у своїй професійній діяльності застосовує положення кримінального процесуального законодавства.

Апеляційним судом встановлено, що 09 червня 2021 року керівник Міжнародного благодійного правозахисного Фонду «Рутенія-Одеса» ОСОБА_8 та заявник ОСОБА_6 звернулись до Одеської обласної прокуратури із заявою, в порядку ст.214 КПК України, про вчинення суддями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 27, 33, ч.5 ст.191; ч.1 ст.255; ч.2 ст.364 КК України.

На думку заявників вказані судді вчинили протиправні дії під час слухання цивільної справи №521/13724/18.

10 червня 2021 року Одеською обласною прокуратурою заявникам надана відповідь за №31/1/2-6992-21 про те, що їх заява не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень суддею Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 та суддею Одеського апеляційного суду ОСОБА_10 , а доводи викладені в їх заяві гуртуються лише на припущеннях щодо протиправності дій, а тому відомості за їх заявою про вчинення кримінальних правопорушень не були внесені до ЄРДР.

Після цього заявники ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за їх заявою від 09 червня 2021 року.

Апеляційний суд зазначає, що за змістом ст.214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

До аналогічних висновків дійшла Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 30 вересня 2021 року по справі №556/450/18, провадження № 51-4229км20.

Зі змісту скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 убачається, що суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 та суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_10 вчинили протиправні дії постановивши неправосудні судові рішення під час розгляду цивільної справи №521/13724/18, тобто фактично заявники не погодились з процесуальними рішеннями головуючих суддів у вказаній справі.

Так, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року (головуючий суддя ОСОБА_9 ) була задоволена позовна ТОВ «Жилсервіс ЛТД» до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Зобов`язано усунути ТОВ «Жилсервіс ЛТД» перешкоди у користуванні власністю у вигляді койко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 24.03.2003р. Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області, з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вказане судове рішення було оскаржено ОСОБА_6 в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року під головуванням судді ОСОБА_11 апеляційна скарга ОСОБА_6 була залишена без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року залишено без змін.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_6 у січні 2020 року подавалась касаційна скарга до суду касаційної інстанції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_6 було повернуто у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Ухвала Верховного Суду від 27 березня 2020 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 березня 2020 року.

Після цього ОСОБА_6 подав заяву про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, під головуванням судді ОСОБА_10 , заява ОСОБА_6 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.

Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_6 в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2021 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.

Таким чином всі судові рішення по цивільній справі №521/13724/18 ухваленні суддями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на теперішній час набрали законної сили та вони не були скасовані, або зміненні судом касаційної інстанції, що виключає можливість стверджувати про їх незаконність та необґрунтованість.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що у своїй скарзі на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про злочини до ЄРДР, заявники виклали відомості, про незгоду з процесуальними рішеннями суддів ОСОБА_12 та ОСОБА_10 та виклали факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення злочину, оскільки не містять жодних даних, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Заявники зазначають про незгоду з прийнятими рішеннями суддів, що може бути предметом подальшого оскарження в процесуальному порядку, а не підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР стосовно судді.

Положеннями ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що здійснюючи правосуддя суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Так, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Втручання в діяльність судді щодо здійснення ним правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену Законом.

Здійснення органами досудового розслідування дій щодо надання оцінки законності судового рішення та пояснень з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої судової інстанції не узгоджується та прямо суперечить положенням ст.124 Конституції України.

Ініціювання переслідування судді є способом незаконного впливу на суд, що є неприпустимим.

Не може вважатися злочином прийняття процесуального рішення головуючими по справі на підставі вимог законодавства України.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що керівнику Міжнародного благодійного правозахисного Фонду «Рутенія-Одеса» ОСОБА_8 та заявнику ОСОБА_6 було обґрунтовано відмовлено відповідальними особами Одеської обласної прокуратури у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР за їхньою заявою від 09 червня 2021 року.

З цих підстав апеляційний суд визнає законною та обґрунтованою оскаржену ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 , його представника та представника Міжнародного благодійного правозахисного Фонду «Рутенія-Одеса» адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4