Провадження № 1-кс/344/7271/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2021 року до Івано-Франківського міського суду надійшла скарга ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України щодо залучення йому через Івано-Франківський обласний центр з надання безоплатної правової допомоги адвоката для здійснення перегляду кримінальної справи №161/20481/14-к за нововиявленими обставинами, невідкладне припинення катувань кайданками та невідкладне проведення повного його медичне обстеження, виконання вимог шляхом використання відеорестраторів стосовно ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає поверненню, з наступних підстав.

Положеннями статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, вимагають участі захисника.

Тобто, положення ч.1 ст.206 КПК України вказують на те, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, що тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи, тобто кожному підданому арешту, триманню під вартою забезпечено право на правовий захист компетентною судовою владою, - слідчим суддею, процесуальні форми якого виписані в ч. 2-9 цієї статті КПК України.

Визначальним у захисті слідчим суддею прав особи, яка на сумнівних підставах позбавлена свободи (про що вказано у ч. 2, 3, 4 ст. 206 КПК України), щодо якої є дані про застосування насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (ч. 5, 6, 7, 8 ст. 206 КПК України), та яка потребує захисту за допомогою захисника є те, що такий захист він зобов`язаний здійснювати за власною ініціативою і незалежно від наявності клопотання від такої чи іншої особи, органів державної влади чи службових осіб. Адже підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання (п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України), а право на перевірку законності затримання гарантується ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Більше того, формулювання ч. 3 ст. 206 КПК України дозволяє розглядати і питання про законність та обґрунтованість затримання особи за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. ст. 207, 208 КПК. Тому, якщо особу було незаконно та/або необґрунтовано затримано, і строк затримання ще не закінчився, слідчий суддя зобов`язаний перевіряти законність та обґрунтованість затримання особи в порядку ст.206 КПК України, виходячи тим самим за межі заяви (клопотання, скарги), яка подається до слідчого судді з інших підстав. Аналогічно щодо особи обвинуваченого, який ще тримається під вартою.

Тому, застосування слідчим суддею статті 206 КПК України стосується підозрюваних та обвинувачених які на сумнівних підставах позбавлені свободи і є дані про застосування насильства під час затримання або тримання в державній установі. Проте, дана норма для слідчого судді не поширюється на засуджених осіб, які відбувають покарання за вироком суду, який набрав законної сили.

У такому випадку застосування положень ст. 206 КПК України не передбачене, адже на момент звернення до суду така особа вже не утримується під вартою, а відбуває покарання за вироком суду, отже не є суб`єктом звернення та захисту відповідно до цієї статті.

Скаржник ОСОБА_2 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року та постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №161/20481/14-к (в якій його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,9,13 ч. 2 ст. 115 КК України, строк відбуття покарання рахується з 29.09.2014 року, тобто з моменту його затримання) про номер справи, якої зазначено в змісті скарги, та дані щодо неї отримано слідчим суддею з ЄДРСР.

Статтею 3 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України. Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Відповідно до статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених Кримінально- виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також Кримінально-виконавчим кодексом України, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Право засудженого на правову допомогу гарантоване законодавством, і засуджений ОСОБА_2 вправі обирати адвоката самостійно або за відповідним зверненням на підставі норм чинного законодавства.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу, які в свою чергу врегульовують залучення захисника у конкретному кримінальному провадженні і обов`язок слідчого судді в призначенні такого підозрюваному чи обвинуваченому у визначених КПК певних випадках при розгляді справи в суді чи проведення окремої процесуальної дії.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг, зокрема як: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Відповідно до п.7 ст.14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" передбачено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Частиною 4 ст.19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" передбачено, що якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Підстави для залучення захисника в порядку, визначених статтями 49 та 53 КПК України, в скарзі не зазначені.

Також, в скарзі ОСОБА_2 просить невідкладно припинити катування кайданками та невідкладне проведення повного його медичного обстеження, виконання вимог шляхом використання відеорестраторів.

Глава 22 Кримінально-виконавчого кодексу України регулює Порядок і умови виконання та відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань засуджені мають право відповідно до статті 539 Кримінального процесуального кодексу України подавати клопотання до суду для вирішення питань, визначених статтею 537 цього Кодексу.

Пунктом 13-1 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Відповідно до частини 9 статті 539 Кримінально-процесуального кодексу України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Дане питання регулюється нормативно-правовими актами, зокрема Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі прийнятого у відповідності до статті 116 Кримінально-виконавчого кодексу України та статті 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я, а також Порядком використання технічних засобів нагляду і контролю у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України, розробленого відповідно до вимог статей 102, 103 Кримінально-виконавчого кодексу України та стосується дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань, та не входить до повноваження слідчого судді.

Крім того, слід зазначити, що скарга ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України була направлена поштовим зв`язком з м.Запоріжжя, про що свідчить відмітка на конверті, а скаржник ОСОБА_2 перебуває в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12».

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку ст.206 КПК України, а тому підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 304 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1