Справа № 307/408/22
Провадження № 1-кп/307/34/22
УХВАЛА
15 лютого 2022 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,
Ухвалою суду від 3.02.2022 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив про неможливість проведення підготовчого засідання у відсутності потерпілих та просив розгляд справи відкласти. Разом з цим, у зв`язку з закінченням обраного ухвалою слідчого судді від 24.12.2021 р. запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування повідомленої ОСОБА_4 підозри та обвинувачення, посилався на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 24.12.2021 р., якою відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.02.2022 р. Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_4 тривалий термін переховувався від органу досудового розслідування на території Російської Федерації, а потерпілі та свідки судом не допитані. За таких обставин, зазначає, що встановлені ухвалою слідчого судді ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та незаконний вплив на учасників провадження, наявні та продовжують існувати. Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується, оскільки він позбавить обвинуваченого можливості ухилитися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків.
Обвинувачений та його захисник не заперечили щодо відкладення підготовчого засідання. Відносно клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому захисник обвинуваченого, пояснив, що його підзахисний не має наміру переховуватися від суду.
Розглянувши клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши учасників судового провадження з цього приводу та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 28 грудня 2015 року, близько 00 години 50 хвилин, перебуваючи біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почав їх ображати, висловлюватись нецензурно в їх адресу, при цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою ухилення конфлікту, намагались втекти, однак, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_9 та використовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкодженій предмет дубинку, наніс нею ОСОБА_9 декілька ударів по голові, в результаті чого завдав останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, забою мозку, перелому кісток черепа, відкритої черепно-мозкової травми, від яких ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на лікуванні у Тячівській РЛ №1, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 192 від 29.12.2015, виданим Тячівським міжрайонним відділенням судово-медичної експертизи.
Згідно висновку експерта № 192 від 25.01.2016р. смерть ОСОБА_9 є насильницька і послідувала внаслідок важкої мозкової коми, що розвинулась на фоні важкої відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток черепу та важким забоєм головного мозку.
Крім, цього, згідно цього ж висновку експерта при судово-медичному дослідженні трупа були виявлені наступні тілесні ушкодження вдавлений перелом лобно-тім`яної кістки зліва з переходом ліній перелом на кістки лівої половини передньої черепної ямки, перелом луски тім`яної кістки, переходящий на кістки основи черепа задньої черепної ямки, під оболонкові крововиливи та множинні вогнища забою речовини головного мозку, масивні темно-червоного кольору крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобно-тім`яно-скроневій та потиличній ділянках зліва, забійна рана лобно-тім`яної області з крововиливом під оболонки очного яблука, множинні продовгуватої форми підшкірні гематоми обох стегон, правої гомілки, правого ліктьового суглобу та правої кисті, забійна рана задньої поверхні правого передпліччя, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як потягли за собою смерть, потерпілого, у зв`язку з чим, він обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.12.2021 року (справа 307/42/16-к) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту фактичного затримання. Визначено, строк дії ухвали до18.02.2022 року.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тобто, у разі доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину йому може бути призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.
Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд також виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу суд враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, який має постійне місце проживання, неодружений та не має постійного місця роботи, майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього судимості, а також те, що під час досудового розслідування, ОСОБА_4 оголошувався у розшук, у зв`язку з чим досудове розслідування зупинялося та наявність в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .
Зважаючи на викладене та обґрунтування сторони обвинувачення, беручи до уваги, що на даний час потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту не досліджено, тому з урахуванням наведених даних суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про його особу; можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на обґрунтованість обвинувачення, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.
Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують.
Разом із тим, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи наведену норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння, що поєднане із насильством, небезпечним для життя особи, що спричинило загибель людини, наслідки його вчинення, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави обвинуваченому при застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою як альтернативного запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2021 року (справа №307/42/16-к провадження №1-кс/307/1295/21) вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з цим, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту визначеного ухвалою слідчого судді від 24.12.2021 р. фактичного затримання ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200, 315, 369 КПК України суд,
Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах шістдесяти днів без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали закінчується 14 квітня 2022 року, включно.
Ухвала у частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Ухвала підлягає виконанню негайно та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час оголошення повного тексту ухвали 16 лютого 2022 року о 15 год. 00 хв.

Головуючий ОСОБА_1