Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали подання за апеляційною скаргою прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший інспектор Луцького МРВ філії Центру пробації у Волинській області ОСОБА_9 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року, в зв`язку із закінченням іспитового строку.
Подання мотивоване тим, що іспитовий строк наданий ОСОБА_8 закінчився. За період іспитового строку засуджений неодноразово викликався до відділу для постановки на облік та ознайомлення з встановленим порядком та умовами відбуття іспитового строку, однак за викликами не з`явився з невідомих причин. Крім того, за період перебування на обліку засуджений повторного злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року, подання задоволено, звільнено засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вказує на те, що засуджений упродовж визначеного вироком суду іспитового строку жодного разу не з`явився для реєстрації як до командира військової частини так і до уповноваженого органу пробації, а також змінив фактичне місце свого проживання. Вважає, що ОСОБА_8 не виконав обов`язків, які на нього покладено вироком суду. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні подання органу пробації, дослідивши матеріали подання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно положень п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на приписи ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону місцевим судом при прийнятті рішення дотримано в повному обсязі.
Висновки суду про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання за обставин, вказаних в ухвалі суду, стверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.408 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування цього покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку тривалість 1 рік, якщо він протягом 1 (одного) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 перебував на обліку в Луцького МРВ філії Центру пробації у Волинській області.
Старший інспектор Луцького МРВ філії Центру пробації у Волинській області ОСОБА_9 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 28 липня 2020 року, посилаючись на те, що засуджений під час іспитового строку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, нового кримінального правопорушення не вчинив (а.п.2).
На даний час встановлений вищевказаним вироком іспитовий строк закінчився.
Свої висновки про задоволення подання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений протягом іспитового строку в цілому умови іспитового строку виконував, в період іспитового строку не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягався.
З наведеними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.
Прокурор в апеляційній скарзі посилаючись на те, що засуджений під час іспитового строку засуджений жодного разу не з`явився в орган пробації, а тому відсутні законні підстави для його звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Проте такі доводи прокурора апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням визначено у ст.166 КВК України.
Так, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Системний аналіз цих положень законів дає підстави для висновку, що орган пробації наділений повноваженнями вносити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до п.8 розд.2 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 01 2019 року № 272/5, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Вивченням матеріалів даного провадження, а також особової справи засудженого ОСОБА_8 встановлено, що органом пробації не застосовувалися щодо останнього письмові попередження, та орган пробації в наявні процесуальні строки, до суду з клопотанням (поданням) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання не звертався тому і вказане питання не вирішувалось.
Натомість, орган пробації 03 серпня 2021 року, тобто після закінчення іспитового строку, не вбачаючи в діях засудженого порушення покладених на нього обов`язків. звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, обґрунтувавши його тим, що останній за період перебування на обліку повторного злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для вирішення питання про відмову у задоволенні клопотання органу пробації, та вважає його обґрунтованим.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом встановлено не було.
Апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: