Провадження № 1-кс/643/5653/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2021 м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002464 від 17.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002464 від 17.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.12.21 до Харківського РУП №2 надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа наніс тілесні ушкодження заявниці.

За даним фактом 17.12.2021 СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження № 0002464 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження,-

В ході досудового розслідування 17.12.2021 слідчим Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено: предмет схожий на ніж. Відповідною постановою вилучене було визнано речовими доказами.

Таким чином існують достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені під час проведення огляду предмети та речі, а саме: предмет схожий на ніж, може бути доказом факту та обставин, що встановлюються, зокрема доказом та знаряддям злочину, протиправної діяльності направленої на вчинення злочину. Для встановлення цього факту необхідно проведення комплексу слідчих та процесуальних дії відповідних судових експертизи, що потребує певного часу.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, разом із клопотанням надала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі, клопотання підтримала. Крім того подала клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила, що не мала можливості звернутися з клопотанням у встановлений законом строк, у зв`язку з тим, що 20.12.21 дізнавач ХРУП №2 в Харківській області ОСОБА_5 та прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 проводили великий обсяг невідкладних слідчих дій в інших кримінальних провадженнях, що унеможливлювало подання клопотання у встановлений строк. На підставі викладеного слідчий просила клопотання задовольнити.
В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002464 від 17.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає причини пропуску строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна поважними, а накладення арешту вважає обґрунтованим та таким, що відповідає виконанню завдань, перелічених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів та знаряддя злочину, яке було виявлено та вилучено в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено: предмет схожий на ніж, який було поміщено у картонний коробок, скріплено підписами слідчого та понятих.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1