Справа№742/2891/18
Провадження №1-кп/751/30/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2022 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000728 від 12 травня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться обвинувальний акт, затверджений прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про кримінальні правопорушення, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 12 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Розгляд справи здійснюється колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Тому, судом враховується правова позиція в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенції.

Згідно з практикою застосування ЄСПЛ п.3 ст.5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри (обвинувачення) перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (п.60 рішення від 06.112008 року у справі «Єлоєв проти України»).

Ураховуючи, що суддя ОСОБА_12 з 15 лютого 2022 року перебуває на лікарняному, строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 15.02.2022 року, тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту розглядається головуючим суддею одноособово.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.12.2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці, а саме до 15 лютого 2022 року включно.

У судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на обставини зазначені в ньому.

Захисники та обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу у цілодобового домашнього арешту, просили суд надати обвинуваченому дозвіл виходити на прогулянку на свіже повітря.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він обвинувачуються, наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації, наявність постійної, роботи, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених КПК України, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.12.2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці, а саме до 15 лютого 2022 року включно.

Згідно з практикою застосування ЄСПЛ п.3 ст.5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри (обвинувачення) перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (п.60 рішення від 06.112008 року у справі «Єлоєв проти України»).

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017).

За змістом ч.1 ст.181, ч.3 ст.199 КПК України підставами продовження строку домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які на час розгляду питання доцільності продовження домашнього арешту обвинуваченого не зменшились, та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, до його затримання та взяття під варту, останній притягувався до адміністративної відповідальності, а також до нього застосовувалися заходи впливу, він не має постійного джерела прибутку, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів, при цьому один із яких вчинений із застосуванням насильства, а інший спричинив загибель людини, останній може впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які частково є його родичами та близькими особами, з метою зміни їх свідчень, схилення до дачі неправдивих показань або втілення своєї версії події, у зв`язку з чим наявні ризики передбачені п.1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ним процесуальних рішень, тому суд вважає доцільним продовжити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, і у цьому випадку таке обрання буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Суд заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що оскільки судове провадження триває, а строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчується, є необхідність в досліджені обставин та доказів по справі, в той же час, ризики, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на даний час не зменшились, продовжують існувати ризики того, що у випадку скасування домашнього арешту обвинувачений може вчинити перешкоди для розгляду справи, а саме переховуватися чи ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які частково є його родичами та близькими особами, з метою зміни їх свідчень, схилення до дачі неправдивих показань або втілення своєї версії події, тому обставини його соціальних зв`язків за місцем проживання, не є настільки міцними та значними, що з урахуванням тяжкості обвинувачення, стримували би його від намірів переховатися від суду, впевнено гарантували б його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності всі обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який, оскільки на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, а також з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ним процесуальних рішень, вважає доцільним продовжити його дію в межах строку, визначеного законом, і у цьому випадку таке продовження буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ, з покладанням на нього обов`язків, відповідно до вимог ст.194 КПК України, які, як вважає суд, в повній мірі забезпечать запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Керуючись ст. ст. 3, 27, 176, 177, 178, 181, 194, 371, 372, 392 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, передбачений ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.12.2021 року, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити цілодобово обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків прибуття до суду за викликом, необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та щоденних прогулянок на свіжому повітрі (не більше однієї години на добу) в межах прибудинкової території.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду у кримінальному провадженні;

- утриматись від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- дозволити відвідування обвинуваченого медичним персоналом з приводу надання відповідної медичної допомоги;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (за наявності).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Термін домашнього арешту встановити на два місяці, а саме до 15 квітня 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення умов домашнього арешту до нього буде застосований більш суворий запобіжний захід.

Відкласти судове засідання на 23 березня 2022 року на 14 год. 30 хв.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_3 направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді цілодового домашнього арешту може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Повний тест ухвали проголошений 18 лютого 2022 року о 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1