ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/101/22 Справа № 199/8258/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000787, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000787 в повному обсязі.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені слідчим і необхідні для розгляду обставини, як то факт вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, мають речі та документи, тимчасово вилучені слідчим в ході обшуків в рамках кримінального провадження №0000787. Приймаючи до уваги, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно, тимчасово вилучене в ході обшуку, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, необхідно задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, клопотання про арешт майна стосується особистих речей ОСОБА_8 , який має статус свідка, а тому визнання їх речовим доказом є порушення права на захист, так як фактично слідчий вважає його підозрюваним.
Зазначає, що клопотання про арешт майна не містить жодних посилань, та ознак, передбачених ст. 167 КПК України, суд фактично самостійно підбирає підстави для накладення арешту на майно, що є порушенням засад кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні адвокати підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000787, розпочатого за ознаками складу злочину, передбаченого ст.185 ч.5 КК України.
07 грудня 2021 року слідчими СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено низку речей.
07 грудня 2021 року речі, виявлені і вилучені під час зазначеного вище обшуку, постановою слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області визнані та залучені в якості речових доказів по кримінальному провадженні №0000787.
Постановляючи рішення про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував таке рішення тим, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого за погодженням з прокурором
Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Вилучені, під час обушку речі підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Згідно відомостей, які є наявними в матеріалах провадження, ОСОБА_8 , хоча на даний час і не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, однак може бути причетним до незаконних дій, пов`язаних з розслідуванням цього кримінального провадження.
За наявністю таких відомостей, питання належності вилучених речей, під час обшуку, до кримінального правопорушення, належить з`ясовувати в межах досудового розслідування. У разі його завершення та складання обвинувального акту, якщо в ньому не буде наведено підстав для подальшого арешту вилучених речей, третя особа має право звернутися з клопотанням про скасування арешту, або після вирішення слідчим питання щодо визнання певних речей та документів речовими доказами, за наявністю правових та фактичних підстав, звернутися з клопотанням, в порядку ст. 220 КПК України, щодо повернення цих речей.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо арешту зазначеного в клопотанні майна, враховуючи можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, адвокатами не надано та колегією суддів не встановлено.
Судова колегія також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовий, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000787 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4