Номер провадження № 1-кс/756/86/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю,

УСТАНОВИВ:
28.12.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Оболонською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 50, порушеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

Прокурор посилається на те, що слідчим Пінського міжрайонного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь встановлено, що невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, в період часу з 16.07.2021 до 11:21 год. 27.07.2021 використовуючи акаунт «whells_marcedes» у соціальній мережі «Instagram», під час спілкування з ОСОБА_4 , щодо приводу оплати за придбаний товар (автомобільні колеса), шляхом обману схилила останнього перерахувати грошові кошти у сумі 845 білоруських рублів на банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Крім того, вказана невідома особи під час спілкування з ОСОБА_4 представилася як ОСОБА_5 та надіслала фото паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , посвідчення водія № НОМЕР_3 , страхове свідоцтво № НОМЕР_4 , видані на ім`я ОСОБА_5 .

На думку прокурора, наведені обставини дають підстави для надання прокурорам Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 якими здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 50 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу Республіки Білорусь (шахрайство), дозволу на тимчасовий доступ до оригіналів документів, з можливістю вилучення їх належним чином завірених копій документів, які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо наступної інформації:

- номер дату та час створення рахунку до якого імітована банківська платіжна карта № НОМЕР_1 ;

- про анкетні дані його власника із вказівкою його електронної пошти номерів телефонів, вказаних володільцем при реєстрації та для отримання смс-повідомлень, а також відомості про рух грошових коштів рахунку із зазначенням всіх наявних відомостей про контрагентів (реєстраційні та інші дані користувачів);

- про IP-адреса користувачів мережі інтернет, здійснюючих доступ до вказаного рахунку, в період з моменту реєстрації до 28.12.2021;

- про номера та інші реквізити банківських рахунків (банківських карт), віртуальних карт і номерах рахунків та інших електронних платіжних системах (WebMoney та інші), прикріплених до рахунку банківської платіжної карти № НОМЕР_1 .

При цьому, вказане клопотання прокурор просить розглянути без виклику особи, у володінні якої знаходяться наведені у клопотанні документи.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (засобами електронного зв`язку), однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Суд ураховує, що прокурор просив розглядати клопотання за відсутності особи у володінні якої перебувають документи, про вилучення яких йдеться у клопотанні. Однак в обґрунтування такого клопотання прокурор в порушення вимог ч. 2 ст. 163 КПК України не вказав достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, у зв`язку з чим є необхідність розгляду клопотання без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться. З цих підстав суд здійснив виклик у судове засідання представника АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Між тим, незважаючи на те, що особа, у володінні якої перебувають документи, до яких прокурор просить надати тимчасовий доступ, була повідомлена належним чином (засобами електронного зв`язку), її представник у судове засіданні не з`явився, заяв чи клопотань до суду не надав.

Наведені обставини свідчать, що суд відповідно до положень ч. 4 ст. 163 КПК України може провести судове засідання за відсутності представника особи, у володінні якої перебувають документи, до яких прокурор просить надати тимчасовий доступ.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що Оболонською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 50 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу Республіки. Як свідчать надані копії запитів про надання міжнародної правової допомоги Пінському міжрайонному відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь, вказаним органом досудового розслідування Республіки Білорусь проводиться досудове розслідування за фактом того, що невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, в період часу з 16.07.2021 до 11:21 год. 27.07.2021 використовуючи акаунт «whells_marcedes» у соціальній мережі «Instagram», під час спілкування з ОСОБА_4 , щодо приводу оплати за придбаний товар (автомобільні колеса), шляхом обману схилила останнього перерахувати грошові кошти у сумі 845 білоруських рублів на банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до ст. 561 КПК України на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені цим Кодексом або міжнародним договором.

Згідно з ст. 562 КПК України якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

У разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія може запитуватися лише після надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому належно засвідчена копія такого дозволу долучається до матеріалів запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема у рішеннях «Malone v. The United Kingdom», заява № 8691/79; «Ben Faiza c. France», заява № 31446/12, «L.H. v. Latvia» заява № 52019/07 та «Avilkina and Others v. Russia», заява № 1585/09, «M.N. and Others v. San Marino», заява № 28005/12, «Roman Zakharov v. Russia», заява № 47143/06, було сформульовано детальні критерії, яким повинно відповідати таке втручання: інформація збирається на підставі закону, положення закону відповідають вимогам доступності, чіткості та передбачуваності, прийняття рішень щодо надання доступу повинні бути предметом судового контролю, такий контроль повинен передбачати можливість особі навести свої аргументи, рішення суду повинно бути обґрунтованим, вказівки в ухвалі суду щодо того, до якої інформації (документів) надається доступ, повинні бути максимально чіткими, особа, інформація щодо якої передається, повинна володіти ефективними засобами захисту, що передбачали б можливість оскарження законності та обґрунтованості отримання доступу до такої інформації, а також отримання компенсації в разі виявлення порушення, доступ повинен надаватися лише до інформації, що необхідна для цілей розслідування, отримана інформація повинна належним чином фіксуватися, зберігатися та захищатися, щоб запобігати її модифікації, незаконному знищенню та поширенню, отримана інформація повинна невідкладно знищуватися в разі зникнення подальшої в ній потребі. В іншому випадку - недотримання вказаних правил тягтиме за собою констатацію ЄСПЛ порушення прав особи, гарантованих статтею 8 Конвенції. Зокрема стаття 8 Конвенції встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Також слід урахувати рішення Європейського суду з прав людини («M.N. and Others v. San Marino», заява №28005/12), згідно з яким, запитувана у клопотанні інформація, яка становить банківську таємницю, стосується приватного життя особи (фактично мова йде про збір персональних даних), надання доступу до якої становитиме втручання в права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча критерії, визначені Конвенцією, є лише мінімальним гарантіями, які повинні бути забезпечені судом.

Тож, для надання наведеного тимчасового доступу, суд, щонайменше, повинен пересвідчитися, шляхом оцінки матеріалів справи (доказів), що втручання буде правомірним (дійсно мають місце обставини розумної підозри вчинення кримінального правопорушення), відповідає вимогам закону та є необхідним у демократичному суспільстві (відповідає завданню кримінального провадження).

Однак до клопотання, окрім доручення про надання міжнародної правової допомоги ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальній справі № 50 та постанови про вилучення, не додано жодного доказу (переліку доказів), якими би виправдовувалося таке втручання в права та свободи особи, відповідали би вимогам ст. 84 КПК України та могли бути оціненим судом в порядку ст. 94, ч. 5 ст. 132 КПК України для прийняття законного та мотивованого рішення.

Суд ураховує, що ч. 4 ст. 9 КПК України передбачає необхідність застосування положень відповідного міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, у разі якщо норми цього Кодексу (КПК України) суперечать такому міжнародному договору. Однак міжнародний договір, зокрема пункт «е» ч. 1 ст. 7 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, передбачає надання інших відомостей, які необхідні для виконання доручення, на яке посилається в дорученні посадова особа, яка звертається з проханням про міжнародну правову допомогу. А отже, положення КПК України не суперечать міжнародному договору в частині необхідності надання додаткових відомостей для виконання доручення про тимчасовий доступ до речей та документів, тим більше, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому, наведене міжнародне доручення узагалі будь-яким чином, як і інші надані документи прокурором, не посвідчені відповідно до вимог закону, як і не надано належним чином посвідчених копій оригіналів документів запитуючої сторони відповідно до ст. 562 КПК України.

Також слід узяти до уваги, що суду не надано відповідних процесуальних рішень в порядку п. 17 ч. 1 ст. 3, статей 39, 40 КПК України про призначення прокурора для виконання доручення в кримінальному провадженні № 50.

Ураховуючи викладене, на думку суду, прокурором не було доведено підстав для задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, а отже у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 94, 132, 159-164, 309, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1