ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 661/3126/19
Номер провадження : 11-кп/819/1089/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року грудня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001264, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2021 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїва, громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік, з покладенням, відповідно до ст.76 КК України, обов`язків : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 9500 грн. у відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»» на користь ОСОБА_10 827,40 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 , 19.06.2019 року, близько 12.00 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «VolkswagenCaddy», д.р.н. НОМЕР_1 та зупинивши цей транспортний засіб на вул. Ентузіастів при виїзді з прилеглої території будинку №15 по вул. Першотравневій в м. Нова Каховка Херсонської області, передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків таких своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), а саме: зневаживши безпекою дорожнього руху та, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, здійснюючи розворот на зустрічній смузі, відчинив передні водійські двері зазначеного автомобіля, штовхнувши при цьому ними кермо велосипеду марки «Esperia», на якому рухалась ОСОБА_10 , проїжджаючи зліва, від чого потерпіла зазнала падіння на проїзну частину та отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я у виді закритого задньо-зовнішнього вивиху кісток лівого передпліччя.

На вказаний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені в судовому засіданні, та ґрунтуються на доказах, які є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилалася сторона захисту під час розгляду справи стосовно не винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Так, дослідивши у судовому засіданні докази, які були надані стороною обвинувачення та стороною захисту, суд не надав їм належної оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що стороною обвинувачення ніяким чином не доведено, що ОСОБА_9 порушив вимоги п.15.3 ПДР, так як дані докази були отримані з порушенням норм чинного законодавства, носять суперечливий характер, викликають сумнів в їх достовірності та не підтверджують контакту між транспортним засобом та велосипедом.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення в якості доказів надано протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.06.2019 року зі схемою та фототаблицею, який не відповідає вимогам ст.103,104,223,237 КПК України, а огляд, як слідча дія, проведений із суттєвими порушеннями, де у тексті не зазначено посади прізвище ім`я та по батькові особи яка проводила фотозйомку, розташування автомобіля та велосипеда, спеціальність спеціаліста, інші науково-технічні засоби крім фотоапарата, послідовність замірів, найменування засобів виміру, рулетки, чи то лінійки, чи то курвіметри, об`єкти, які фотографувались, характеристика об`єктиву, швидкість затвора та діафрагму, точки з яких здійснювалась фотозйомка, кількість та послідовність відзнятих кадрів, вид зйомки.

Вказує що слідчий експеримент та свідки не підтверджують вину обвинуваченого так як ОСОБА_11 не бачив контакту транспортних засобів, ОСОБА_12 спочатку вказував що відчинялись пасажирські дверцята.

Зазначає що обвинувальний акт підписано не уповноваженим прокуратором ОСОБА_13 .

Просить апеляційну скаргу задовольнити, вирок скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.

Дослідити в судовому засіданні письмові докази: протокол огляду місця події від 19.06.2019 року з додатками (схема та фототаблиця); матеріали кримінального провадження долучені прокурором, а саме протоколи допиту потерпілого та свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з буквального тлумачення вказаної норми процесуального закону сам по собі факт незгоди сторони із рішенням суду першої інстанції та подачі на нього апеляційної скарги із вимогою про його скасування не зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно здійснювати судовий розгляд у повному обсязі, оскільки це є порушенням принципу інстанційності судової системи і зумовить порушення розумних строків апеляційного розгляду.

За змістом ч.3 ст.404 КПК України повторне дослідження апеляційним судом доказів відбувається лише у разі дослідження таких доказів з порушенням вимог КПК України або не повністю.

При цьому учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й навести, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Зі змісту заявленого клопотання захисника про повне дослідження доказів випливає, що воно зумовлено незгодою сторони захисту з юридичною оцінкою судом вказаних доказів та встановленими обставинами кримінального провадження, що відповідно до ч.3 ст.404 КПК України не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.

Згідно із матеріалами кримінального провадження, докази досліджені судом в повному обсязі та без порушень, а тому їх повторне дослідження, за таких обставин, порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п.3, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та викликати певні сумніви в упередженості суду

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що після допиту потерпілих, свідків, експертів, дослідження письмових доказів, сторонами обвинувачення та захисту не заявлялось жодних клопотань щодо повторного дослідження доказів та додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду справи.

Враховуючи, що захисником не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання сторони захисту відсутні.

Також, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 676/603/17 (провадження № 51-392км19), від 10.02.2021 року у справі № 127/14811/17 (провадження № 51-5046 км 20)

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України ( Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги), за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції , до ст. 417КПК України (Закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції) суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження, тобто суд апеляційної інстанції не уповноважений ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати,як про це просить сторона захисту.

Посилання сторони захисту, про те, що стороною обвинувачення ніяким чином не доведено, що ОСОБА_9 порушив вимоги п.15.3 ПДР є безпідставним оскільки згідно вироку суду ОСОБА_9 порушено вимоги п. 15.13 ПДР де відповідно до п. 15.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 286 КК України є обґрунтованим.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.

Посилання сторони захисту в їх апеляційній скарзі стосовно недоведеності вини і не винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину не відповідають дійсності, не знаходять свого відображення та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні фактично визнав, де стверджував, що керуючи транспортним засобом, 19.06.2019 року відчинив двері з боку водія та побачив, що дівчина, яка в цей момент здійснювала об`їзд його автомобілю на велосипеді впала з нього, не впоравшись з керуванням, від чого отримала тілесні ушкодження

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 12.06.2019 року, близько 12:00 год. вона їхала на велосипеді по вул. Першотравневій зі швидкістю близько 7-8 м/год. Недалеко від світлофора, на якому було в той момент червоне світло, хотіла об`їхати транспортний засіб ОСОБА_9 , який стояв без «аварійних сигналів», проте, коли з ним порівнялась, обвинувачений не очікувано відчинив двері автомобіля, зачепивши її велосипед, від чого, вона, не втримавши руль, впала на землю, пошкодивши при цьому руку.

Покази потерпілої підтверджуються показами в судовому засіданні свідків, де ОСОБА_11 , пояснив, що 12.06.2019 року працюючи патрульним в Каховській РВП ГУНП в Херсонській області, керуючи службовим транспортним засобом по вул. Першотравнева в м. Нова Каховка, помітив жінку, яка рухалась по правій стороні на велосипеді, а також бачив автомобіль, який стояв на світлофорі. Невдовзі після цього він почув крики, подивився у дзеркало і побачив, що жінка з велосипеду впала на лівий бік. Підійшовши до неї, він з`ясував, що водій автомобіля «Фольксваген» - ОСОБА_9 , не переконавшись, що такі його дії не є небезпечними для оточуючих, раптово відчинив двері свого автомобілю, вдаривши ними потерпілу, та ОСОБА_12 пояснив, що влітку 2019 року, близько 11-12 годин. він їхав на автомобілі по своїм справам, та на вул. Першотравневій зупинився на світлофорі та бачив, як водій автомобіля попереду раптово відчинив двері, зачепивши ними кермо велосипеду, на якому їхала потерпіла, від чого жінка впала на землю.

Обвинувачений, в спростування посилань захисника, підтвердив пояснення свідка ОСОБА_12 що саме він відчинив двері з боку водія.

Доводи захисника про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, яке, на його думку, полягає у тому, що суд першої інстанції, послався на недопустимий доказ, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.06.2019 року зі схемою та фототаблицею, який не відповідає вимогам КПК України, є безпідставними.

Згідно з положеннями ст.ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання, передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання.

Суд обґрунтовано вважав неспроможними і надуманими доводи захисника ОСОБА_8 про недопустимість зазначеного вище протоколу огляду від 19.06.2019 року зі схемою та таблицями оскільки, обвинувачений ОСОБА_9 був присутнім під час його проведення і зауважень не мав та відсутність у вказаному протоколі зазначених захисником відомостей (спеціальність спеціаліста, підпис спеціаліста, інші науково-технічні засоби крім фотоапарата, послідовність замірів, найменування засобів виміру, рулетки, чи то лінійки, чи то курвіметри, об`єкти, які фотографувались, характеристика об`єктиву, швидкість затвора та діафрагму, точки з яких здійснювалась фотозйомка, кількість та послідовність відзнятих кадрів, вид зйомки) жодним чином не ставить під сумнів правильність та повноту отриманих під час даної слідчої дії даних та на них не впливає. Сторона захисту зі скаргами на дії чи бездіяльність слідчого не зверталися. Крім того, протокол складений уповноваженою особою, за участю двох понятих відповідно до положень ст. 104, 105, 237 КПК України, схема доповнює зазначений протокол, підтверджує викладені в ньому дані та вони повністю узгоджуються між собою.

Посилання сторони захисту на те, що суд безпідставно відкинув як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 14.05.2021 року (т.2 а.п.223-229), також є необґрунтованим оскільки викладені у ньому відомості зафіксовані лише зі слів обвинуваченого, спростовуються іншими належними доказами.

Посилання захисника в його апеляційній скарзі, щодо необхідності призначення додаткових експертиз, через те що не перевірено правдивість показів кожного учасників пригоди, не відповідають дійсності оскільки суд першої інстанції встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження саме від контакту її велосипеда з дверима автомобілю під керуванням ОСОБА_9 , відчиненими останнім з порушенням п.15.13 ПДР України, а тому доводи в цій частині також є неспроможними.

Також посилання сторони захисту про те що, обвинувальний акт підписано не уповноваженим прокуратором ОСОБА_13 спростовуються постановою про призначення (зміни) групи прокурорів КП № 0001264, від 19.06.2019 та 29.09.2019 року за підписом першого заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури ОСОБА_14 , де зазначено прокурора ОСОБА_15 (а.п. 11, 60 т. 1)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання саме у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік у межах санкції ч.1 ст.286 КК України та можливість звільнити обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, саме з іспитовим строком 1 рік, врахувавши особливості застосування цієї норми Закону.

Колегія суддів погоджується із цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_9 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, п.1 ч. 1 407, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)