Справа № 185/8272/21
Провадження № 1-кд/185/10/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду РФ у відношенні ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до клопотання Міністерства юстиції України та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Ленінського районного суду м. Ставрополя РФ від 11 червня 2019 року до остаточного покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «Б» частини 3 ст. 228.1 КК РФ. З вказаного вироку слідує, що ОСОБА_3 з метою збуту в невстановленої особи придбав не пізніше 16.20 години 03 травня 2018 року наркотичну речовину б-піролідиновалерофенон,який є похідним наркотичного засобу N-метилефидрон масою не менше 0,570 гр. Далі зберігав вказану речовину з метою незаконного збуту раніше знайомому ОСОБА_5 .. Надалі 03 травня 2018 року в 16.20 голин був затриманий працівниками поліції. В ході його огляду був вилучений блок живлення з наклеєним клаптиком паперу з ім`ям ОСОБА_6 , в якому перебував ЗІП-пакет з наркотичною речовиною б- піролідиновалерофенон,, який є похідним наркотичного засобу N-метилефидрон масою не менше 0,570 гр., що являється значним розміром.

Міністерством юстиції України 14 вересня 2021 року прийнято рішення про прийняття громадянина України ОСОБА_3 , засудженого вироком суду РФ, для подальшого відбування покарання в Україні.

ОСОБА_3 є громадянином України. Він висловив письмове бажання бути переданим в Україну для відбування покарання, його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «Б» частини 3 ст. 228.1 КК РФ, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Кінець строку покарання 03 травня 2025 року.

Відповідно до частини 1 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини 3 статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. За даними клопотання та додатками, доданими до нього, останнє місце проживання: АДРЕСА_1

Суд, вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне задовольнити клопотання, вивчивши та перевіривши матеріали клопотання у їх сукупності, вважає за необхідне привести вирок суду РФ стосовно ОСОБА_3 у відповідність з законодавством України на підставі наступного.

Як вбачається з наданого вироку, який набрав чинності, ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 30, п. «Б» частини 3 ст. 228.1 КК РФ, за замах за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у значному розмірі, за що призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України суд враховує наступне.

Згідно з вимогами Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а саме, ст. 10 ч.1 у разі продовження виконання вироку держава виконання
вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного
державою винесення вироку. Також відповідно до ст. 11 ч. 1 п. а, замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_3 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у значному розмірі.

Ч. 1 ст. 307 КК України передбачена відповідальність за незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних, психотропних засобів.
Ч. 2 ст. 307 КК України передбачена відповідальність за ті ж дії, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини,

Ч.3 ст. 307 КК України передбачає відповідальність за тіж дії, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.
Предметом злочину, відповідно до вироку РФ є а-піролідиновалерофенон (PVP).

Cполука PVP,синонім а-піролідиновалерофенон, хімічна назва - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он включенадо Списку №2 Таблиці І Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770.

Розміри психотропної речовини PVP затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 16.08.2000 за №512/4733 (далі Наказ), та становлять відповідно: невеликі до 0,15 г; великі від 1,5 г до 15,0 г; особливо великі 15,0 г і більше.

Таким чином за національним законодавством б-піролідиновалерофенон є особливо небезпечною психотропною речовиною та його маса є достатньою для кримінальної відповідальності , бо перевищує 0,15 г..
Крім того, за національним законодавством злочин передбачений, ст. 307 КК України визнається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиції альтернативних дій (придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, а так само збут). У випадку коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплюються її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремій кваліфікації як замах не потребує. На це орієнтує також і ПВСУ в п. 3 постанови N 4 від 26.04.2002 року.

Таким чином, відповідно до законодавства України дії ОСОБА_3 містять ознаки закінченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.
Відповідно ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна. Проте, засудженому не може бути призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки за вироком суду РФ додаткове покарання не призначалося, та засудженому призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі, а при приведенні вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України суд дотримується тривалості призначеного вироком РФ покарання. За таких обставин, визначенню підлягає покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, де належить відбувати покарання засудженому, не передбачено.
Відповідно до ст.. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Клопотання про виконаня вироку в частині процесуальних витрат не надходило.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , необхідно обраховувати з 04 травня 2018 року

Суд вважає,що клопотання Міністерства юстиції України проприведення вирокусуду іноземноїдержави у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню оскільки дотримані всі необхідні умови, передбачені ч.1 ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

Керуючись ст.ст.3, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст.372, 602-614 КПК Украйни, суд

П О С Т А Н О В И В:
Привести вирок Ленінського районного суду м. Ставрополя РФ від 11 червня 2019, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засуджено за ч. 3 ст. 30, п. «Б» частини 3 ст. 228.1 КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з відбуванням покарання у виправні колонії суворого режиму у відповідністю із законодавством України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вважати засудженим за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , при приведенні його у відповідність із законодавством України рахувати з 04 травня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, остання набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, органом, що подав клопотання, особою щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом семи діб з моменту її проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копія ухвали не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні, Міністерству юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя: ОСОБА_1