ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/647/21 Справа № 187/1914/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000297 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України виді 80 годин громадських робіт; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Проте суд першої інстанції, в порушення вимог ст.61 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, а тому такий вид покарання як обмеження волі до обвинуваченої ОСОБА_7 не може бути застосовано.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 20.06.2019 року близько 18 години, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибула до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , де реалізуючи свій злочинний намір і діючи на досягнення злочинного результату ОСОБА_7 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, зайшла на територію вищевказаного двору, звідки шляхом вільного доступу намагалась викрасти молодих курчат породи - домашні несучки, віком три місяці, в кількості 11 штук на загальну суму 1 100 грн.
У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на досягнення злочинного результату, поклала курчат до поліетиленового мішка, однак не довела свій злочинний умисел з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена ОСОБА_10 .
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену, яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність її вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання заслуговують на увагу.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Між тим, згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 підпадає під категорію суб`єктів, до яких обмеження волі не застосовуються, що залишив поза увагою суд першої інстанції, допустивши, відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту, що є підставою для скасування вироку відносно ОСОБА_7 та ухвалення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з тим, що прокурор просить призначити покарання обвинуваченій без звільнення обвинуваченої від відбування покарання, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання підлягають задоволенню.
Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, за місцем реєстрації характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставин, що обтяжує покарання - не встановлено.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.
Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року задовольнити.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченій, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4