Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/2139/2021 Справа № 646/6872/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №1 ХРУП №1ГУНП в Харківській області. яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за їх заявою від 18.10.2021 року про скоєне кримінальне правопорушення ,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальної особи ВП №1 ХРУП №1ГУНП в Харківській області яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за їх заявою від 18.10.2021 року про скоєне кримінальне правопорушення.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 посилаються на те, 18.10.2021 року до ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області вони подали заяву про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження щодо скоєння кримінальних проступків,у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,; ОСОБА_11 ; судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 , який на думку заявників зловживає владою та навмисно приховує відомості їх заяви від 25.08.2021.
Крім того, в своїй заяві від 18.10.2021 року просили висунути підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , слідчому судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 , та передати кримінальне провадження до слідчого судді.
Посилаючись на те, що до теперішнього часу відомості за їх заявою до ЄРДР не внесено, скаржники просили зобов`язати уповноважену особу ВП №1 ХРУП №1ГУНП в Харківській області, внести відомості за їх заявою від 18.10.2021 року до ЄРДР.

У судове засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явились надали суду заяву в якій свою скаргу підтримали, та просили її розглядати за їх відсутності.
Представник ВП №1 ХРУП №1ГУНП в Харківській області, до суду не з`явився, що відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів скарги, 18.10.2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися із заявою до слідчого ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, з вимогою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 кримінальних правопорушень.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 фактично не погодилися з прийнятим рішенням судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 від 13.10.2021.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Положеннями ч. 1 ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 01.07.2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане із здійсненням ними судочинства, при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях суддів ознак складу злочину згідно з Інструкцією N 1050 і внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" де зазначено, що "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".
Так, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-3139 цс 16 в постанові від 01.03.2017 року, зазначив, що неправосудним є судове рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, яке постановлено з грубим порушенням норм процесуального права або в якому завідомо є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави.
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004 ).
До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах.
У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь - якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Твердження заявників фактично зводяться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, що є підставою для оскарження судового рішення, а не притягнення судді до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, з мотивів, викладених у скарзі, особи, які звернулись до суду, мають право оскаржити дії судді у передбаченому законом порядку, тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги цій частині.
Стосовно вимог скарги на бездіяльність посадових осіб ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До матеріалів поданої скарги заявниками надано копію заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 18.10.2021 року, проте в ній не міститься жодних конкретних відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень вищезазначеними особами.
Внесення відомостей до ЄРДР включає в себе обов`язок викладення обставин вчинення кримінального правопорушення, про які слідчий дізнався із заяви або повідомлення про злочин. Проте відсутність конкретики в цій частині фактично позбавляє можливості слідчого виконати обов`язки, передбачені ст. 214 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що з отриманням уповноваженими особами ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 18.10.2021 року у них не виникло обов`язку внесення на її підставі відомостей до ЄРДР, оскільки зазначена заява не може вважатись заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України.
Тому у задоволенні скарги слід відмовити з огляду на її необґрунтованість.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 214, 303,305,306,307,309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №1 ХРУП №1ГУНП в Харківській області яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за їх заявою від 18.10.2021 року про скоєне кримінальне правопорушення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Слідчий суддя- ОСОБА_1