Справа № 297/1090/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали кримінального провадження 11-кп/4806/31/22 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2021 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Цією ухвалою обвинувальний акт, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000853 від 29.12.2016, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам КПК України.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Так, ОСОБА_9 05.03.2016 близько 01 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , на літній площадці кафе «Джокі», що є громадським місцем, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, знаходячись з групою осіб в складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась в наступних діях.

Близько 01 год. 05.03.2016 в АДРЕСА_2 , на літній площадці кафе «Джокі», ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_15 тілесне ушкодження у вигляді садни правої лобної ділянки, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи №50 від 24.03.2016; потерпілому ОСОБА_16 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців статевих органів та повік правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи №49 від 31.03.2016.

-2-

Вказаною ухвалою, суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 зазначивши, що формулювання обвинувачення ОСОБА_9 не містить обставини щодо участі в хуліганських діях двох і більше осіб, позаяк перебування в громадському місці разом з іншими особами ще не свідчить про участь цих осіб в таких діях. Окрім того, судом констатовано, що ОСОБА_9 знаходячись з групою осіб у складі - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась у заподіянні потерпілому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 тілесних ушкоджень. Однак, яка була участь обвинуваченого з іншою (або іншими) особами у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з ким конкретно, не зазначено. Крім того, в обвинувальному акті не містяться відомості про те, чи відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вказані особи були допитані також як підозрювані. Також, згідно обвинувачення, ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_15 тілесне ушкодження у вигляді садни правої лобної ділянки та потерпілому ОСОБА_16 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців статевих органів та повік правого ока, в той же час, формулювання обвинувачення не містить яким чином ОСОБА_9 заподіяв потерпілим вказані тілесні ушкодження чи посилання на те, що спосіб нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень невстановлена досудовим розслідуванням. Таким чином, на переконання суду першої інстанції, відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, в тому числі про те, конкретно які особи брали участь в хуліганських діях, яким чином були нанесені тілесні ушкодження, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини саме в тому кримінальному правопорушенні, в якому особа обвинувачується.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду від 29.12.2021 як незаконну та необґрунтовану й призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2021 є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, повернення обвинувального акту прокурору повинно передбачати не формальну його невідповідність вимогам КПК України, а містити такі недоліки, які перешкоджають суду провести судовий розгляд. Уважає, що під час підготовчого засідання не було встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню цього кримінального провадження до судового розгляду. Зазначає, що складений щодо ОСОБА_9 обвинувальний акт, усупереч наведеним в оскаржуваній ухвалі твердженням, відповідає вимогам ст.291 КПК України, в ньому здійснено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, з посилання на положення закону статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тому наведені в ухвалі суду підстави для повернення прокурору обвинуваченого акту є формальними. Звертає увагу на те, що суд під час підготовчого судового засідання неправомірно та всупереч ст.314 КПК України вдався до оцінки доказів, аналізу правильності викладення правової кваліфікації та суті обвинувачення.

-3-

Судове провадження розглядається за відсутності, обвинуваченого, захисника, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
З аналізу змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_9 вбачається, що такий містить анкетні відомості обвинуваченого та потерпілих, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями та інші, передбачені законом відомості.
-4-
Апеляційний суд вважає, що в обвинувальному акті, зокрема у формулюванні обвинувачення, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, встановлені всі елементи складу кримінального правопорушення, а саме визначені суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину, також визначено час, місце, мотиви, мету та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.13 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24.11.2016 (справа №5-328кс16).
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Суд першої інстанції, мотивуючи підстави для повернення обвинувального акту посилався на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить конкретне формулювання обвинувачення, що порушує гарантоване право обвинуваченого ОСОБА_9 бути поінформованими про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту.
Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, відсутність цивільного позову та процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого чи, в даному випадку прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

-5-

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_9 не викликає сумнівів.
Зважаючи на наведене, підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_9 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що формальне недотримання вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК вплинуло на право на захист ОСОБА_9 та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.
Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі, передбачені ст.314 КПК України в частині питань, які відносять до компетенції суду під час проведення підготовчого засідання, розпочавши вирішувати питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, що можливо лише під час судового розгляду, під час якого відповідно до ст.337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При цьому викладені в обвинувальному акті відомості є достатніми для розуміння суті обвинувачення, а посилаючись в ухвалі на неконкретність сформульованого обвинувачення та аналізуючи при цьому зміст обвинувачення у частині інкримінування ОСОБА_9 кримінального правопорушення за попередньої змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого засідання.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і у випадку, передбаченому ст.338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, в тому числі щодо участі конкретних осіб в хуліганських діях, способу нанесення тілесних ушкодження потерпілим тощо, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого засідання.
При цьому, колегія суддів констатує, що повертаючи обвинувальний акт з вищезазначених підстав, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що суперечить засадам кримінального судочинства.

-6-

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Пункт 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України
Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.
Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарги прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору, підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд.
Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415, 418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2021 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000853 від 29.12.2016, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,- скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: