Провадження №11-кп/801/267/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
та захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області засудженим ОСОБА_7 було подано клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді обмеження волі, яке мотивоване тим, що він за час відбування покарання виконував правила внутрішнього трудового розпорядку, підтримував соціально-виховні заходи, навчається, закінчив курси волонтерів та курси соціального працівника, має заохочення від адміністрації установи, крім того він одружений, у дружини мати пенсійного віку та брат інвалід 2 групи.

Розглянувши клопотання, суд відмовив у його задоволенні за недоведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 відбув відповідний строк покарання, передбачений законом для застосування ст. 82 КК України та став на шлях виправлення, що підтверджується відсутністю на нього негативних характеризуючих даних, а останнє стягнення, що було накладено на засудженого, погашене.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та, зокрема, у разі фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення, що означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
З матеріалів судового провадження та особової справи, ретельно досліджених судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, засуджений вироком Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 12.11.2011 року та остаточно призначено покарання 9 років позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 20.12.2016 року вирок Апеляційного суду від 07.07.2016 року змінено, зменшено покарання ОСОБА_7 до 8 років 9 місяців позбавлення волі. Даний злочин ОСОБА_7 вчинив в період умовно-дострокового звільнення протягом невідбутої частини покарання призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.12.2011 року.

Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 09.08.2015.

Згідно довідки по особовій справі, ОСОБА_7 три рази заохочувався адміністраціями установ, проте протягом строку відбування покарання дев`ять разів притягувався до відповідальності за допущені порушення.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він характеризується посередньо, навчається у закладі загальної середньої освіти, відвідує заходи виховного та режимно-профілактичного характеру та не завжди робить для себе належні висновки. Крім цього, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, однак активної участі у її реалізації не приймає. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з братом та сестрою шляхом отримання посилок та бандеролей.

Крім того, рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», протокол № 6 від 30.01.2019 відмовлено засудженому ОСОБА_7 у переведенні до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», протокол № 18 від 15.09.2020 засудженому ОСОБА_7 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», протокол №7 від 06.04.2021 засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність застосування до засудженого ст. 82 КК України, оскільки ОСОБА_7 не працює за власним бажанням та не працював протягом строку відбування покарання, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а лише те, що відносно нього за останній рік застосовано два заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4