У Х В А Л А

05 квітня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду м. Полтава у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

встановив:

Розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

На підставі розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави та протоколу автоматичного розподілу від 29.03.2022 року указане кримінальне провадження розподілено даному складу Октябрського районного суду м. Полтави.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, не мають постійного місця проживання у місті Харкові та міцних соціальних зв`язків, тому існують ризики переховування їх від суду, впливу на потерпілих та свідків. Жодних додатків до клопотання, які б доводили його правову позицію суду не надано.

Сторона захисту заперечила щодо продовження обвинуваченим тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід на більш м`який, мотивуючи, що обвинувачені вже понад 4 роки і 5 місяців утримуються під вартою, хоча раніше не судимі, молоді за віком, обвинувачуються у вчиненні одного злочину в жовтні 2017 року. Покликались на те, що сама тяжкість злочину, у вчиненні якого їх обвинувачують не може бути визначальною при тривалому продовженні найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж потерпілий претензій до обвинувачених не має та виїхав за межі України.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до обвинувального акту, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб 28.10.2017 року приблизно о 02.22 годин, у свого знайомого Седата Оздаміра, в квартирі АДРЕСА_2 , умисно, з метою заволодіння майном останнього вчинили на нього напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для його життя і здоров`я у виді легких тілесних ушкоджень та зв`язування, а також погрозами такого насильства. Зокрема, повалили його на ліжко, зв`язали руки, всунули кляп до рота й нанесли два удари в область обличчя, після чого, погрожуючи пневматичним пістолетом, заволоділи його майном на загальну суму 23209 грн 50 коп.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 01.11.2017 року затримані слідчим в порядку ст. 208 КПК України (не щойно після вчинення злочину, а на 4-й день) та 02.11.2017 року Московським районним судом м. Харкова їм обрано запобіжний захід тримання під вартою. Цей строк неодноразово продовжувався й обвинувачені до цього часу під вартою.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що справа після неодноразових змін складу суду, в тому числі скасування обвинувального вироку суду першої інстанції за апеляціями обвинувачених через істотне порушення судом вимог КПК України, підлягає розгляду спочатку.

Підозри у вчиненні обвинуваченими інших кримінальних правопорушень відсутні, відтак вони обвинувачується у вчиненні одного епізоду особливо тяжкого злочину й утримуються під вартою більш ніж 4 роки й 5 місяців.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому має враховуватись практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні.
Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. У рішенні ЄСПЛ «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року констатовано порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись восновному на тяжкість вчиненого злочину, та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи. Відповідно до рішення у справі «Пічугін проти України» від 23.10.2012 року, ЄСПЛ констатував порушення Конвенції через невмотивованість у рішення суду продовження існування ризиків втечі обвинуваченого і чи виправдовують вони позбавлення волі протягом усього часу кримінального провадження. У справах «Цигоній проти України» від 24.11.11 року, «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року, «Дейнеко проти України» від 21.05.2019 року ЄСПЛ констатував порушення Україною п. 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку з тим, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою не містило належних і достатніх підстав для такого тривалого тримання та національні суди не розглянули жодних альтернативних запобіжних заходів. В рішенні ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії», зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.
Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.
Зокрема, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Суд зазначає, що прокурором, всупереч вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України, не подано до суду документальних доказів наявності ризиків, зазначених у ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України, а також того, що ці ризики виправдовують подальше тривале тримання обвинувачених під вартою. Клопотання прокурора не містить жодних додатків.
Певний публічний інтерес до цієї справи на початкових етапах провадження та сама тяжкість інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, між тим, за даними обвинувального акту не призвело до тяжкої фізичної шкоди та значних матеріальних збитків, відсутність підозр у вчиненні інших кримінальних правопорушень, не можуть виправдовувати їх надміру тривале ув`язнення на даний час.
При цьому судом враховується те, що за матеріалами попередніх процесуальних рішень суду, місцезнаходження єдиного потерпілого у справі - громадянина Туреччини Седата ОСОБА_9 взагалі не встановлено й він близько 4 років до суду не з`являвся, цивільний позов не заявляв. Викладене, між тим, стало однією з підстав скасування попереднього вироку суду від 10.06.2019 року Апеляційним судом Харківської області та нового тривалого розгляду з незалежних від обвинувачених причин (т. 4 а.с. 57-64, 243-246).
Суд зазначає, що якщо на початковому етапі досудового розслідування можливо й була необхідність у триманні обвинуваченого під вартою, однак на даному етапі судового розгляду, докази продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу суду не надані, з огляду також на невиправдано тривале тримання обвинувачених під вартою (більше п`яти років), ризиками обстірілів Харківського слідчого ізолятора внаслідок військової агресії РФ, відносно молодого віку обвинувачених. Крім того, суд звертає увагу, що зв`язок з Харкіським слідчим ізолятором відсутній, обвинувачені не етапуються, відтак наявними є ризики неможливості наразі здійснення справедливого кримінального провадження без участі обвинувачених в розумні строки, що суперечило би і вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
При цьому, суд зважає на те, що не є жодним чином доведеними ризики впливу обвинувачених на свідків, знищення документів чи речових доказів, перешкоджання встановленню істини у справі, продовження злочинної діяльності.
Обвинувачені користуються презумпцією невинуватості та обставини, викладені прокурором щодо їх провини й правильність кваліфікації їх дій, підлягають доведенню в установленому законом порядку в суді.
Також суд звертає увагу й на те, що обвинувачені не судимі, вказали своє місце проживання й письмово запевнили, що мають місце проживання, не ухилятимуться від суду, здорові, мають наміри захищати Україну від агресії РФ, що жодним чином не спростовано стороною обвинувачення.
Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, на переконання суду, не дають підстав для подальшого тримання обвинувачених під вартою, однак вважаються достатніми для зміни їм запобіжного заходу відповідно до клопотання сторони захисту.
Керуючись ст. ст. 42, 177-179, 183-191, 331, 369, 372 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання задовольнити.
Змінити обвинуваченим: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши обов`язки: з`являтися до суду за викликами, повідомляти суд про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без дозволу суду, терміном на 2 місяці - до 5 червня 2022 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з під варти негайно.

Виконання ухвали покласти на Державну установу «Харківський слідчий ізолятор № 27».

Повний текст ухвали складено та оголошено 05.04.2022 року.

Суддя ОСОБА_1