Справа №740/2083/18
1-в/705/67/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрованого та мешкаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, українця, громадянина України, раніше судимого: 1) 13.02.2002 року міським судом м. Ніжин Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ст. 69, ст. 15 ч. 3 ст. 289, ст. 69, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Міського суду Балаклійського району Харківської області від 08.11.2007 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 10 місяців 24 дні; 2) 14.082009 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 26.10.2009 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 12.01.2017 року по відбуттю строку покарання; 4) 08.12.2017 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 16.10.2019 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Начальник державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92» направив до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , у якому зазначив про те, що останній відбуває покарання в установі за вироком Ніженського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.10.2019 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання часткового приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніженського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2017 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, і остаточно призначено до відбування покарання у виді 04 років 06 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання час відбуття покарання за попереднім вироком і початок строку відбування покарання обчислюється з дня його затримання з 02.04.2018 року.

Початок строку відбування покарання 02.04.2018 року. Кінець строку відбування покарання 02.10.2022 року.

Станом на 20.01.2022 року відбув 2/3 строку покарання 03 роки 09 місяців 18 днів, невідбута частина становить 08 місяців 12 днів.

Під час утримання в СІЗО м. Чернігів характеризувався негативно. Допускав порушення режиму відбування покарання, за що 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. До праці не залучався. Заохочень не мав. Із 04.10.2020 року відбуває покарання в державній установі характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Працевлаштований на виробництві слюсарем в майстерні установи, до роботи ставиться сумлінно, старанно, за що 4 рази заохочувався правами начальника установи. Стягнень не має. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань, за характером спокійний, врівноважений, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Має заборгованість за вироком суду на користь держави у розмірі 1430,00 грн., з яких добровільно відшкодував 750,00 грн.

У зв`язку із зазначеним просить суд звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 , оскільки під час утримання в СІЗО м. Чернігів характеризувався негативно і мав 7 стягнень. Зазначив, що відносно засудженого ОСОБА_5 раніше, у 2021 році, комісією установи вже вирішувалося питання доцільності його умовно-дострокового звільнення, але було відмовлено. Разом з тим, не заперечував, що під час відбування покарання в СВК №92 ОСОБА_5 характеризується позитивно, стягнень не має і має 4 заохочення, які наявні лише протягом останнього року, тому вважає, що за вказаних обставин, з урахуванням особи засудженого, який протягом останніх 20 років переважно перебуває в місцях позбавлення волі, останній своєю поведінкою під час відбування покарання не довів своє виправлення.

Представник установи в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд звільнити його умовно-достроково.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника установи та засудженого, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 16.10.2019 року вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.12.2017 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 04 років 06 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 02.04.2018 року.

Кінець строк відбування покарання 02.10.2022 року.

На момент направлення начальником установи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відбув 2/3 строку покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, затвердженої 20.01.2022 року, засуджений ОСОБА_5 має 4 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку колонії. Стягнень не має.

Згідно довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» станом на 21.01.2022 року невідбута ОСОБА_5 частина покарання становить 07 місяців 11 днів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання позитивно характеризується за місцем відбування покарання, сумлінно ставиться до праці, відбув 2/3 призначеного судом покарання, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення, його поведінка та ставлення до праці є сумлінними. На думку суду, останній в повній мірі усвідомив наслідки вчиненого ним злочину, щиро шкодує про такі. Вказані обставини в своїй сукупності, на думку суду, свідчать про доведеність його виправлення.

Суд відхиляє доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 має заохочення лише протягом останнього року, оскільки вони є недостатньо обґрунтованими позаяк умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, і відповідно, відбув необхідну частину покарання.

Враховуючи строк покарання, який ОСОБА_5 вже фактично відбув, а також ту обставину, що з моменту застосування до засудженого останнього стягнення пройшло майже два роки, протягом яких будь-яких порушень режиму з боку засудженого не зафіксовано та стягнення погашені, а також з урахуванням наявних заохочень суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України, під час судового розгляду не встановлено.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що, з огляду на реально відбуту засудженим міру покарання, з врахуванням даних про його особу, поведінку під час відбування покарань, встановлене в ході судового розгляду клопотання сумлінне ставлення до праці, клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що саме таке рішення сприятиме подальшій ресоціалізації засудженого ОСОБА_5 після відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 07 місяців 11 днів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1