Справа № 129/2776/21
Провадження по справі № 1-кп/129/554/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0001076 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого слюсарем, неодруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей 2006, 2010 р.н., учасника бойових дій, раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

установив:

24.02.2020 р. призваний до лав Збройних Сил України на військову службу за контрактом, направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 ; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2020 р. № 200 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду механіка водія гармати самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи; 15.08.2020 р. о 16-00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину на території залізничної станції Гайсин на завантаженні військової техніки на рухомі залізничні платформи, самовільно залишив місце служби та ухилявся від проходження військової служби, проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 2.09.2020 року дня прибуття до військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і дав суду показання про те, що він 24.02.2020 р. призваний до лав Збройних Сил України на військову службу за контрактом, направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 ; військову службу проходив на посаді механіка водія гармати самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи; 15.08.2020 р. о 16-00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину на території залізничної станції Гайсин на завантаженні військової техніки на рухомі залізничні платформи, самовільно залишив місце служби та ухилявся від проходження військової служби, проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 2.09.2020 року дня прибуття до військової частини.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, відсутність у нього судимості, позитивні характеристики з місця проживання; також суд враховує особу обвинуваченого, який є працюючим, позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем проходження військової служби, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, є несудимим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, за таких обставин суд визнає, що виправити і запобігти скоєнню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових кримінальних правопорушень та виконає обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Клопотань про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлялося. Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю один рік він не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: