Справа № 643/593/22
Провадження № 1-і/643/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2022 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

перекладача Гюльалієва ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002669 від 24.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження №0002669 від 24.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2022 року, на розгляд судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у вказаному вище кримінальному провадженні про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні 19 січня 2022 року клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала, посилалась на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначила, що з урахуванням суворості покарання, яке передбачається за інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, останній може переховуватися від суду, зазначила, що про наявність вказаного ризику свідчать дані про особу обвинуваченого, який неодружений, в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, до взяття під варту він не був працевлаштований, власного житла не має. Також просила врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України було відкрито матеріали кримінального провадження, у тому числі анкетні дані та адреси фактичного проживання потерпілих та свідків. В обґрунтування ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КПК України прокурор зазначила, що ОСОБА_5 був засуджений Московським районним судом м. Харкова 25.02.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України, наразі обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, вчинених нам під час іспитового строку, встановленого вказаним вище судом, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, також зауважила, що, беручи до уваги обставини того, що обвинувачений ОСОБА_5 до взяття під варту не був працевлаштований, офіційних джерел отримання доходу не мав, є підстави вважати, що злочинна діяльність є джерелом періодичних доходів. Відтак, прокурор вважала, що є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні 19 січня 2022 року не заперечував проти продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 19 січня 2022 року не заперечувала проти продовження стосовно її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що її підзахисний вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, поряд з цим зауважила, що ризики, на наявність яких у клопотанні посилається прокурор, не аргументовані, зазначила, що, не дивлячись на те, що в її підзахисного немає зареєстрованого місця проживання, в нього є батьки, є дівчина, з якою він має намір укласти шлюб, а відтак, в нього є сім`я, з якою він буде проживати, що свідчить про наявність в нього соціальних зв`язків.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд доходить висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з такого.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 був продовжений на шістдесят днів до 30 січня 2022 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 30 січня 2022 року.

За правилами ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Правилами ст. 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі, ч. 1 ст. 187 КК України - від трьох до семи років позбавлення волі, ч. 2 ст. 187 КК України - від семи до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Беручи до уваги тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, на який, серед інших, як на підставу продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається прокурор, доведений прокурором та продовжує існувати.

Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час не всі свідки по даному кримінальному провадженню допитані. Також обґрунтованим, на думку суду, є ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність якого у клопотанні посилається прокурор, оскільки обвинуваченим інкриміновані йому кримінальні правопорушення скоєні під час іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, він не має офіційного місця роботи, як наслідок, офіційного постійного та стабільного джерела доходу.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зазначені вище обставини у їх сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які виправдовують тримання особи під вартою, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 19 березня 2022 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 19 березня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1