Дата документу 08.12.2021 Справа № 310/6817/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/6817/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1204/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вершина Друга Більмацького району Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

28 липня 2019 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_8 , через обвал в паркані, проник до території розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, рукою відламав нижній фрагмент зовнішньої металевої решітки вікна адміністративної споруди, та, через пошкоджену скляну частину вікна проник до вказаної споруди, звідки таємно викрав скляні бокали «Zibert» об`ємом 500 мл в кількості 6 штук, вартістю 45 гривень за 1 штуку, на загальну суму 270 гривень, розпорядившись ними на свій власний розсуд.

Після цього, того ж дня приблизно о 21.30 годині, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення майна, для зручності перевезення викраденого майна, взяв вдома дитячу коляску, з якою знову через обвал в паркані проник до території розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, відігнувши нижній фрагмент зовнішньої металевої решітки вікна адміністративної споруди, та через пошкоджену скляну частину вікна проник до вказаної споруди, звідки таємно викрав наступне майно: скляні бокали «Оболонь» об`ємом 500 мл в кількості 5 штук, вартістю 55 гривень за 1 штуку, на загальну суму 275 гривень; скляні чарки, об`ємом 50мл в кількості 15 штук, вартістю 9 гривень за 1 штуку, на загальну суму 135 гривень; столові тарілки, діаметром 250 мм в кількості 8 штук, вартістю 30 гривень за 1 штуку, на загальну суму 240 гривень; столові блюдця, діаметром 120 мм в кількості 4 штук, вартістю 15 гривень за 1 штуку, на загальну суму 60 гривень; столове блюдо в кількості 1 штуки вартістю 110 гривень; скляний графин об`ємом 500мл в кількості 1 штуки вартістю 60 гривень; скляний графин об`ємом 250мл в кількості 1 штуки вартістю 43 гривень; скляна ємність для сипучих об`ємом 500мл в кількості 2 штук, вартістю 90 гривень за 1 штуку, на загальну суму 180 гривень; калькулятор «Citizen FT-210» в кількості 1 штуки вартістю 150 гривень; настінні часи «SamayQuapiz SO 227» в кількості 1 штуки вартістю 200 гривень; підлоговий вентилятор «Scarlett SC-379» в кількості 1 штуки вартістю 400 гривень; фрагмент кабелю ШВВП НГ 2х4,0 довжиною 25 метрів, вартістю 26 гривень за 1 метр, на загальну суму 650 гривень, яке належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2773 гривень.

Крім того, 29 липня 2019 року, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_8 , через обвал в паркані проник до території розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через пошкоджену скляну частину вікна проник до господарської будівлі, звідки таємно викрав наступне майно: гайковий ключ розміром 10/12 в кількості 3 штук, вартістю 23 гривні за 1 штуку, на загальну суму 69 гривень; гайковий ключ розміром 14/17 в кількості 2 штук, вартістю 25 гривень за 1 штуку, на загальну суму 50 гривень; гайковий ключ розміром 17/19 в кількості 1 штуки, вартістю 25 гривень; гайковий ключ розміром 22/24 в кількості 6 штук, вартістю 65 гривень за 1 штуку, на загальну суму 390 гривень; гайковий ключ розміром 27/30 в кількості 2 штук, вартістю 65 гривень за 1 штуку, на загальну суму 130 гривень; ключ сімейний 10в1 в кількості 1 штуки, вартістю 52 гривні; ключ торцевий, с-образний в кількості 1 штуки, вартістю 51 гривня; ключ торцевий, трубчатий в кількості 1 штуки, вартістю 50 гривень; ключ накидний в кількості 1 штуки, вартістю 36 гривень; пістолет заклепувальний ручний «INTERTOOL» в кількості 1 штуки, вартістю 85 гривень; тачка садова на одному колесі в кількості 1 штуки, вартістю 450 гривень; підставка для мангалу в кількості 1 штуки, вартістю 200 гривень; фрагмент кабелю ПВС 3х2,5 довжиною 25 метрів, вартістю 19 гривень 30 копійок за 1 метр, на загальну суму 482 гривень 50 копійок; фрагмент кабелю ШВВП НГ 3х2,5 довжиною 25 метрів, вартістю 19 гривень 50 копійок за 1 метр, на загальну суму 487 гривні 50 копійок, яке належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2558 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_8 , вважають вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що ОСОБА_8 давав пояснення на досудовому слідстві та в суді, має постійне місце проживання, приймав участь у слідчих експериментах, позитивно характеризується, щиро покаявся, вчиняв дії по відшкодуванню шкоди, вів перемовини з потерпілим з приводу відшкодування шкоди.

Просять вирок змінити застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Повідомлений шляхом надсилання судової повістки за адресою місця проживання обвинувачений ОСОБА_8 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений та його захисник фактично порушують питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у нарколога, на обліку у психіатра не перебуває, а також висновок органу пробації.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, однак підстави для призначення йому покарання у виді позбавлення волі у більш меншому розмірі відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 було призначене покарання в мінімальних межах санкції, а звільняючи на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням, йому було встановлено іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, мінімальної тривалості, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

На переконання колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 69 КК України відсутні, оскільки обставини справи та дані про особу обвинуваченого не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4