Справа № 512/92/19
Провадження № 1-кп/947/84/21
УХВАЛА
15.06.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження у складі колегії суддів,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000325 від 22.10.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Вільшанка Савранського району Одеської області, громадянин України, українець, з неповною базаво-середньою освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки на території України продовжено дію карантину, а суддя ОСОБА_7 , який входить до складу колегії суддів, з поважних причин відсутній, і до закінчення строків тримання під вартою обвинувачених неможливо розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну запобіжного заходу колегією суддів, суд приходить висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинувачених головуючим по справі одноособово.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, оскільки строк дії ухвали суду закінчується, а завершити розгляд справи через великий обсяг доказів у двомісячний строк не представляється можливим.
Прокурор звернулася до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що щодо ОСОБА_3 є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а також наявні ризики, які не зменшилися, не відпали і дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_3 , хоча і має постійне місце проживання в Одеській області, але офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб, оспорює обвинувачення, а свідки - односельчани не допитані, і батьки не змогли забезпечити його належну поведінку.
Захисник заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачений надто довго тримається під вартою без обвинувального вироку суду, а саме більше двох років, а тому ризики вже відпали. Крім того, у обвинуваченого наявні позитивні характеристики, доказів впливу на потерпілих і свідків немає, обвинувачення безпідставне, бо не встановлено, хто заподіяв тілесні ушкодження покійному, труп якого взагалі не оглянутий, підозра необґрунтована, в умовах ізоляції погіршився стан здоров`я обвинуваченого, тому просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Законний представник і обвинувачений підтримали позицію захисника.
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження дійшов висновку про те, що необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.
З обвинувального акту і доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, зібрані певні докази, які досліджуються судом.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини:
може здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він не має офіційного джерела прибутку, постійного місця роботи, постійного місця проживання в м.Одесі, оспорює кваліфікацію;
може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину;
може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки оспорює обвинувачення, проживає з ними в одному населеному пункті.
Враховуючи наявність ризиків, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Доронін проти України». Саме через превентивні властивості запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні ризики не реалізуються. Крім того, як це встановлено в суді, батьки обвинуваченого не змогли забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 , який у нічний час у стані алкогольного сп`яніння безконтрольно перебував поза межами будинку, а досліджені докази прямо вказують на вчинення ним злочину.
Застава щодо обвинуваченого відповідно до ст.183 КПК України не обирається, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , вчинений із застосуванням насильства.
Щодо допустимості і належності доказів досліджених судом, суд надасть оцінку у наступній стадії процесу стадії ухвалення судового рішення, яким закінчується провадження в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-317, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.3, 5. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на строк 60 днів. Ухвала втрачає силу 14.08.2021.
Відмовити в задоволенні клопотання стороні захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Копію ухвали щодо обвинуваченого відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

ОСОБА_1