Справа № 750/9947/21
Провадження № 1-кп/750/342/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого 12.08.2020 Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25.06.2021, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , в порушенні вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 військовий госпіталь), яка розташовується за адресою: АДРЕСА_3 , як місце проходження військової служби в період лікування.

03.09.2021 солдат ОСОБА_4 прибув до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та заявив про себе та вчинений ним злочин.

Так, солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення військової частини обов`язки військової служби з 25.06.2021 по 03.09.2021 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, перебуваючи за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та показав, що під час несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 він захворів, піднялась температура та боліло горло, тому його направили до військового госпіталя. У госпіталі він познайомився з чоловіком, з яким 25.06.2021 вирішили піти з госпіталя до магазину. Коли того дня приблизно о 18 годині 30 хвилин він з чоловіком пішли до магазину, то вже потім вирішили не повертатися до госпіталя. Вони поїхали до готелю в м. Чернігові, а потім він декілька днів провів у знайомого, після чого поїхав додому. Також деякий час він працював у м. Києві на будівництві, а потім у м. Ніжині на консервному заводі. У подальшому він вирішив повернутися на військову службу, оскільки вважав, що подальше ухилення від військової служби погіршить його становище. Для проходження військової служби він прибув 03.09.2021. У вчиненому щиро розкаявся. Раніше він був засуджений Носівським районним судом Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу, який він не сплатив.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до статті 65 КК України при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

З наданих у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий, на обліках в Ніжинському психоневрологічному кабінеті та в Ніжинському диспансерному наркологічному відділенні не перебуває, за місцем проходження служби скарг на ОСОБА_4 не надходило.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, складеної Новозаводським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, ризик учинення повторно кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий; орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк становитиме небезпеку для суспільства.
Таким чином, при обранні виду та міри покарання суд враховує конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений самовільно залишив військову частину на строк понад 2 місяці, однак самостійно прибув для продовження несення служби; вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу обвинуваченого, його молодий вік та його ставлення до вчиненого діяння. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту з відбуванням його на гауптвахті на строк чотири місяці, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

ОСОБА_4 12.08.2020 був засуджений Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., який не сплатив. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, вчинено ОСОБА_4 після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання, тому суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України шляхом повного складання даного покарання та невідбутого покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 12.08.2020 року призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті та штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання на виконання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1