У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсоні, громадянин України, українець, із загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий Березанським районним судом Миколаївської області 23.07.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (станом на 03.12.2021 покарання не виконано), відносно якого 05.11.2021 ухвалено вирок Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 04 березня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного .

В апеляційній скарзі підозрюваний просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги підозрюваного.

Підозрюваний зазначає, що не погоджується з ухвалою слідчого судді, оскільки не вчиняв інкримінованих йому злочинів, пред`явлена йому підозра є необґрунтованою та не підтверджена жодним з доказів.

Вважає помилковим висновок слідчого судді про те, що ним не виконано покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, оскільки вказаний штраф був сплачений ним. Крім того, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 05.11.2021 року його засуджено до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік, з поміщенням на примусове лікування до Херсонської обласної психіатричної лікарні, проте він втік з даного лікувального закладу, через погане самопочуття.

Просить помістити його до психіатричної лікарні на лікування.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Захисник вважає, ухвалу слідчого судді про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Звертає увагу, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 психічно хвора людина.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 03.12.2021 приблизно о 10:20 год., він з метою реалізації умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись в приміщенні супермаркету «Велмарт», за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру 1/1, з торговельного залу таємно викрав майно, належне ТОВ «Фудком», а саме: арахіс солений смажений зі смаком сиру 35 г ТМ «1» 1 штука, вартістю 3,47 гривень, навушники бездротові TW932 Хевіт 1 штука, вартістю 415,24 гривень.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, залишив межі магазину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Фудком» матеріальний збиток на загальну суму 418,71 гривень.

Крім того, 03.12.2021 близько 13:15 год., ОСОБА_5 , з метою реалізації умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись в приміщенні ТЦ «Епіцентр К № 2», за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 1, з торговельного залу таємно викрав майно ТОВ «Епіцентр К», а саме: ліхтар LEDGPC32BE-2FB1 1 штука, вартістю 577,40 гривень.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, залишив межі магазину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Епіцентр-К» матеріальний збиток на суму 577,40 гривень.

Крім того, 03.12.2021, близько 13.40 год., ОСОБА_5 , з метою реалізації умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись в приміщенні супермаркету «АТБ», за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова 240, таємно викрав майно, належне ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: напій 0,7 л Captain Morgan Black Spised алкогольний на основі рому 40%, в скляній прозорій пляшці 1 штука, вартістю 378,08 гривень. Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, пройшовши касову зону, намагався залишити межі магазину, але не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий охоронцем супермаркету «АТБ».

04.12.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2021 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2022 включно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2022 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 лютого 2022 року включно.

Слідчим подано клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на 30 днів з підстав того, що ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися, а закінчити досудове розслідування до спливу дії попередньої ухвали суду не є можливим.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею в цілому прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що не зменшився та не перестав існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів, які він вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, ніде фактично не працює, не має постійного джерела доходів, у місті Миколаєві не має постійного місця проживання, що вказує на можливість залишення ним його місця проживання та в наступному ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обґрунтовано тим, що підозрюваний має ряд непогашених судимостей за вчинення злочинів проти власності, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вчинені в один день через короткий проміжок часу, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення та підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів.

Апеляційний суд вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо лише за умови застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою в.о. керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва від 01.02.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-психіатричної експертизи, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та погодити з процесуальним керівником обвинувальний акт (клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру) у даному провадженні, скласти реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані обставини, з урахуванням ризиків та тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Доказів неможливості перебування в умовах СІЗО за станом здоров`я слідчому судді надано не було.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за обставин вказаних в апеляційних скаргах.

В той же час, є наявною інша підстава для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.03.2022 року.

Разом з тим, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 фактично був затриманий 03 грудня 2021 року. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2021 року до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 лютого 2022 року. В своєму клопотанні, з яким слідчий звернувся до суду, він просив продовжити підозрюваному строк тримання під вартою на 30 днів. З урахуванням вимог ст. 115, 197 КПК України, та враховуючи зазначене вище, слідчий суддя мав право продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 і, відповідно, визначити дату закінчення дії ухвали про тримання під вартою до 02 березня 2022 року включно. Проте, помилково зазначив закінчення дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 04 березня 2022 року.

За такого, ухвали слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.03.2022 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 02 березня 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді