Березівський районний суд Одеської області
29.10.2021
Справа № 494/1426/21
Провадження № 1-кс/494/766/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2021 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання старшого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000507 від 27.10.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000507 від 27.10.2021 року.
Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді, справа визначена слідчому судді ОСОБА_1 та призначена до розгляду.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилалася на те, що ОСОБА_5 , маючи не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину передбаченого ст 185 КК України, на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та 26 жовтня 2021 року приблизно о 23:30 годині більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, проходячи повз багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , помітив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 . Встановивши відсутність госопдаря вказаного автомобіля та сторонніх осіб , у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування даним транспортним засобом, поза волевиявленням законного власника, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, діючи умисно, протиправно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом механічного пошкодження замку водійських дверцят авто, проник до салону вказаного автомобіля. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 шляхом злому замка запалювання та з`єднання дротів запалювання, привів у рух транспортний засіб на якому поїхав з місця події, тобто встановивши фактичний контроль над ним, незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 вартістю 22 000 грн. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. 27.10.2021 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 278 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. 28.10.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч 2 ст. 289 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 29.10.2021 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 просили застосувати цілодобовий домашній арешт. ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованих йому кримінального правопорушення визнав. Також вказав, що розуміє державну мову та йому відомі його права та обов`язки передбачені КПК України. Захисник зазначив, що не погоджується з ризиками, на які посилається слідчий.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000507, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000507 від 27.10.2021 року відносно ОСОБА_5 у якому він підозрюється у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч 2 ст 289 КК України.
З матеріалів кримінального провадження №0000507 вбачається, що 26 жовтня 2021 року приблизно о 23:30 годині більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, проходячи повз багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , помітив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 . Встановивши відсутність госопдаря вказаного автомобіля та сторонніх осіб , у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, не маючи ні дійсного, ні уявного права на користування даним транспортним засобом, поза волевиявленням законного власника, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, діючи умисно, протиправно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом механічного пошкодження замку водійських дверцят авто, проник до салону вказаного автомобіля. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 шляхом злому замка запалювання та з`єднання дротів запалювання, привів у рух транспортний засіб на якому поїхав з місця події, тобто встановивши фактичний контроль над ним, незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 вартістю 22 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 з викраденим транспортним засобом місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився ним на власний розсуд.

28.10.2021 року. в порядку статей 276-279 КПК України було повідомлено про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний повідомили про отримання клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні..

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.10.2021 від ОСОБА_7 ;

-Протоколом огляду місця події від 27.10.2021 року вищевказаного автомобіля, що знаходився навпроти автозаправочної станції «Успех», №17 на автошляху Одеса-Вознесенськ», за адресою: вул. шкільна31а, с. Степанівка, Березівський район Одеська область;

-Протоколом огляду місця події від 27.10.2021 року - ділянка місцевості, що знаходиться навпроти будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Протоколом допиту потерпілого від 27.10.2021 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.10.2021 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.10.2021 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.10.2021 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.10.2021 року.

Як зазначено у клопотанні та під час судового засідання, прокурор та слідчий посилались на наявність ризиків, передбачених п.1 ,3,4,5 ч.1 ст.177 КК України.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленої підозри, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленої підозри, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Однак, на підтвердження вказаних ризиків, передбачених п.1 ,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано переконливих доказів, які би свідчили, що ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, суду; взагалі не надано жодного доказу про те, що підозрюваний чинив чи намагався безпосередньо або опосередковано чинити будь-який вплив на свідків чи потерпілого; не вказано слідчим, в чому саме полягатиме те, що підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню. Посилання слідчого на пошук свідків для створення алібі, також спростовується наданими матеріалами та нічим не підтверджується Водночас, суд враховує про наявність ризику щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки фактично ОСОБА_5 звільнившись з місць позбавлення волі 08.10.2021 року та через незначний проміжок часу, останній підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 62 Конституції України передбачено: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суд.

Частиною 1 ст. 8 КПК України встановлено: кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Із заперечень захисника, підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та враховуючи матеріали кримінального провадження за №0000507 вбачається, що ОСОБА_5 має постійне (зареєстроване) проживання за адресом: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває. Як зазначив підозрюваний у судовому засіданні ,з моменту звільнення до теперішнього часу з місця постійного проживання жодного разу не виїжджав.

За таких обставин, посилання на наявність в нього міцних соціальних зв`язків, в даному конкретному випадку може свідчити про можливість належного виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків при обранні щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного, а тому у слідчого судді відсутні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора та слідчого не підтверджені доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, однак має постійне зареєстроване місце проживання, сталі соціальні зв`язки та його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні слідчий, прокурор та які б унеможливлювали його перебування за межами слідчого ізолятору під час судового розгляду, відтак ні в самому клопотанні, ні слідчим, прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе лише в умовах його тримання під вартою.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 залишати своє житло цілодобово, оскільки останній офіційно не працює, не навчається та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу, саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та враховуючи згоду захисника та підозрюваного на домашній арешт.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із житлового будинку, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000507 від 27.10.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою:

АДРЕСА_2 строком на шістдесят днів, тобто до 27.12.2021 року включно, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:
- не відлучатися із місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;
- у разі наявності, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Визначити строк дії ухвали суду тривалістю - до 27.12.2021 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1