Провадження № 1-кп/750/70/22
У Х В А Л А

28 січня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 20.05.2021, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30.11.2021 до Деснянського районного суду міста Чернігова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 20.05.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою від 02.12.2021 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Під час підготовчого судового засідання прокурор не заперечував проти призначення судового розгляду, перешкод для цього не вбачає, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону, дотримання правил територіальної підсудності при зверненні до суду. Крім того, вважав доцільним проводити розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, з обов`язковою участю осіб, зазначених в обвинувальному акті.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_7 заявлено та подане письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору в порядку п.3 ч.3 ст. 314 КПК України. В обґрунтування захисник зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки складений та затверджений з порушенням правил підслідності, не містить фактичного місця вчинення кримінального правопорушення, що позбавляє сторону захисту висловити свою думку щодо правильності визначення територіальної підсудності. Також в обґрунтування своїх вимог зазначає, що формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_5 є неконкретним, зокрема, не зазначено спосіб залучення ОСОБА_4 . ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, тобто в обвинувальному акті не конкретизована об`єктивна сторона кримінального правопорушення. Крім цього, захисник зазначає, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в той час як в обвинувальному акті з`явилась кваліфікація діяння ОСОБА_5 з посиланням на ч.2 ст. 15 КК України. Звернув увагу захисник на те, що в даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, участь якого є обов`язковою. Також, на думку захисника, обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 як вчинення злочину в особливо великих розмірах, але не прив`язуючи цей розмір до прожитковому мінімуму. Тобто, за твердженням захисника адвоката ОСОБА_7 зазначені обставини є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника. Додав, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначається про проведення слідчих дій в червні 2018 року, тобто ще до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 також заявив усне клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на його невідповідність нормам КПК України. Зазначив, що зазначення в обвинувальному акті «… ОСОБА_8 ….виїхав за місцем розташування готелю…» не відповідає обставинам, що були встановлені у кримінальному провадженні. Інформація щодо охоронців будівлі, які начеб-то надали ОСОБА_8 номер мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_4 відсутня як то в реєстрі матеріалів досудового розслідування, так і в матеріалах кримінального провадження. Звернув увагу на те, що такий заклад громадського харчування «Челентано» за адресою м. Новгород-Сіверський, вул. Князя Ігоря, 1, відсутній. Підозра, пред`явлена обвинуваченому ОСОБА_4 , не відповідає формулюванню обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті. Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився із позицією свого захисника.

Прокурор проти повернення обвинувального акта заперечив. Посилався на те, що обставини, на які посилались захисники, як на підстави для повернення обвинувального акта, є предметом доказування під час судового розгляду. На думку прокурора, вимоги чинного КПК України не містять приписів про те, що підозра повинна повністю ототожнюватися із формулюванням обвинувачення.

Заслухавши учасників підготовчого провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність нормам КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акту, а також перелік додатків до нього, визначено ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акту, в якій повинні зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Виходячи з цього, обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно, в ньому має бути виписана як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину, окрім іншого, місце вчинення кримінального правопорушення, щоб особи мали можливість захищатись від чіткого, зрозумілого обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Формулюючи обвинувачення в обвинувальному акті не вказана повна адреса місця вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, місцем вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення вказано - приміщення закладу громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто відсутня повна адреса місця вчинення діяння: назва міста, вулиці, номеру будинку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 337 КПК України визначені межі судового розгляду та передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку не розглядаються докази кримінальних правопорушень, що не може здійснюватися у підготовчому судовому засіданні, тому й не надається судом оцінка доказам, а здійснено аналіз змістовної частини сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення, яке містить суттєві помилки.

Зазначене вказує на порушення права обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України). Такий виклад фактичних обставин унеможливлює захист від висунутого обвинувачення і його розгляд у судовому засіданні.

Слід зауважити, що не зазначення в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення, не дає можливості встановити, якому суду підсудне дане кримінальне провадження відповідно до територіальної юрисдикції.

Згідно приписів ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Не зазначення місця вчинення кримінального правопорушення унеможливлює правильно визначити підсудність вказаного кримінального провадження. Навіть з`ясування місця його вчинення під час судового розгляду позбавить суд можливості направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, оскільки таке процесуальне рішення суд може ухвалити виключно в підготовчому судовому засіданні (п.4 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Згідно п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності може призвести до скасування судового рішення.

Обвинувальний акт також містить неточне формулювання щодо часу змови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вчинення кримінального правопорушення, оскільки зазначається як «приблизно в цей час», але не зазначається навіть рік вчинення таких дій.

Окрім цього, правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначена як ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, у той час як у обвинувальному акті кваліфікація дій обвинувачених викладена як «замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах». Крім того, звертається увага на те, що підозра пред`явлена обвинуваченим за ч.4 ст. 190 КК України, в той час як в обвинувальному акті пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. За змістом статей 314-316 КПК України завданням підготовчого провадження є визначення можливості призначення справи до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, тому існують перешкоди призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту. Вказані недоліки не можуть бути повністю виправлені під час судового провадження, тому суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись ст.ст. 314, 369 - 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000388 від 20.05.2021 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1