ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/392/20
Провадження №1-кп/477/58/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001058 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ПП «ТКФ» Берегиня», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2019 року, приблизно о 23.50год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 в ході раніше виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, зайшов до кімнати, де перебував ОСОБА_7 , та одразу почав наносити останньому одночасно удари двома руками, а саме: лівою рукою в живіт, правою рукою в ліву частину обличчя, лівою рукою у праве око.

Після нанесення ударів ОСОБА_4 вийшов з кімнати потерпілого, однак через деякий час знову повернувся до кімнати, де перебував потерпілий, та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, силою поклав потерпілого на ліжко, яке було розташовано у кімнаті, та став наносити удари лівою рукою в живіт, правою рукою ліву частину обличчя, лівою рукою в праве око.

В результаті нанесених ударів потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідальність за дії, вчинені ОСОБА_4 , передбачена ч.2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 на початку судового засідання вину у вчиненому визнав частково, заперечуючи наявність умислу. Наприкінці судового засідання зазначив про невизнання вини, зазначивши, що потерпілого не бив. Суду пояснив, що його тесть та мати потерпілого проживають однією сім`єю, потерпілого ОСОБА_7 він знає з 2016 року. Відносини з цією сім`єю були нормальними. Він часто бував у них вдома, допомагав по будівництву, разом проводили свята.

20.10.2019 року у матері потерпілого був день народження та він разом з малолітнім сином та дружиною прийшов до них у гості. Також були запрошені його сестра зі своїм хлопцем. Під час святкування вживали алкогольні напої. Випили три літри «Віскі», пили всі, в тому числі і потерпілий, у рівних частинах. Через деякий час він вийшов на вулицю покурити, згодом до нього прийшла його дружина та сказала, що потерпілий побив її мікрофоном. Коли він зайшов до кімнати, його тесть свідок ОСОБА_9 та мати потерпілого сварилися на потерпілого та сказали йому йти до своєї кімнати. Вони посиділи ще хвилин з 30, випили та стали збиратись додому. Коли вони всі були в коридорі та вдягались, потерпілий вийшов зі своєї кімнати, став кричати, щоб вони більше до них не приходили, та розмахувати руками. На порозі біля кімнати потерпілого в цей час перебував його малолітній син. Він підійшов до потерпілого, заштовхнув його у кімнату та закрив двері, після чого забрав сина та вони пішли додому.

В гості вони прийшли приблизно о 18.00 год. Конфлікт між потерпілим та його дружиною стався приблизно о 23.10 23.20 год. Додому вони пішли приблизно о 23.45год.

Потерпілого він відштовхнув долонею, прямо перед собою. Якою рукою та в яку частину тіла потерпілого він його штовхнув, не пам`ятає. Чи падав потерпілий, чи відступив, він не бачив, оскільки одразу закрив двері у кімнату потерпілого. Забрав сина та пішов. Двері до кімнати потерпілого відчиняються всередину кімнати. Коли потерпілий вийшов з кімнати, двері були відчинені приблизно на 45 градусів. Одразу зліва від входу до кімнати потерпілого розташоване ліжко. Він до кімнати потерпілого не заходив, а підійшовши до останнього, відштовхнув його, протягнув руку та закрив двері. Вважає, що від його поштовху потерпілому не могли бути спричинені тілесні ушкодження. Припускає, що ніс у потерпілого міг бути зламаний раніше, оскільки батьки, виховуючи його, могли вдарити його по обличчю. Коли вони прийшли у гості, у потерпілого тілесних ушкоджень не було та коли вони йшли додому, у потерпілого також тілесних ушкоджень не було. У його дружини був синець, набряк на губі та зламаний зуб. За медичною допомогою вона не зверталась.

Не зважаючи на невизнання своєї провини, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого знає, між ними були дружні стосунки, неприязних відносин не було.

Він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з матір`ю та її чоловіком. 20.10.2019 року у матері був день народження та до них у гості прийшли обвинувачений, його дружина та сестра зі своїм знайомим.

Під час святкування дня народження він сидів у кріслі та співав у «караоке». До нього підійшла дружина обвинуваченого ОСОБА_10 та стала силою відбирати у нього мікрофон. Коли виривала мікрофон у нього з рук, то в цей час вдарила цим мікрофоном собі по губі. Після цього вона вийшла на вулицю, а коли повернулася, то сказала, що йому (потерпілому) також треба «поставити синця». Мати сказала йому йти до своєї кімнати. Коли він пішов до своєї кімнати, ОСОБА_4 пішов за ним, сказавши, що поговорить з ним, та закрив двері, не пустивши у кімнату його матір. У кімнаті, коли він стояв біля стіни, ОСОБА_4 підійшов до нього та став наносити йому удари: лівою рукою в область обличчя, у праве око, правою рукою в ліве вухо та лівою рукою у живіт. В результаті побиття у нього виник набряк біля ока та пішла кров. Після цього до кімнати зайшла сестра ОСОБА_4 ОСОБА_11 , та спитала в нього, навіщо він його (потерпілого) побив. ОСОБА_4 вийшов з кімнати, мати стала плакати і просити, щоб всі гості розходились. До нього у кімнату зайшов син ОСОБА_4 , а потім і сам ОСОБА_4 , який забрав сина та вийшов. Двері у його кімнаті були відчинені та він бачив, що ніхто не розходиться. Усі намагалися заспокоїти його матір, а дружина ОСОБА_4 сказала, що нікуди не піде, оскільки прийшла до батька та буде продовжувати святкувати. Він вийшов з кімнати, став у дверях та став кричати, щоб всі розходились.

Після цього ОСОБА_4 знову зайшов до нього у кімнату, повалив його на ліжко та став наносити йому удари лівою рукою, оскільки він лівша, в область носа, також у праве око, де вже був синець він першого удару, та в живіт. Він намагався захиститись та закрити обличчя руками. Зазначив, що його побив саме обвинувачений, який одразу повалив його на ліжко, що розташоване біля дверей. Він не падав та об інші речі не бився.

Вони з мамою поїхали у поліцію та їх направили у лікарню.

Ці події відбувались у період часу з 23.00год. до 02.00год ночі. Перший раз ОСОБА_4 наніс йому удари приблизно о 23-50год, другий раз через декілька хвилин. До лікарні вони приїхали приблизно о 02.00год ночі. Після зазначених подій він проходив лікування у лікаря-отоларинголога та у психолога. У нього був зламаний ніс та викривлена носова перегородка. ОСОБА_4 приїжджав до нього у лікарню та сказав йому, що він сам винен, бо не сховався від нього, коли він був п`яний. Йому нічого не відшкодовано.

Під час досудового розслідування проводився слідчий експеримент за його участю.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що потерпілий її син. Обвинуваченого раніше знала, він зять її чоловіка, неприязних відносин не було.

20.10.2019 року у неї був день народження. До них у гості прийшли дочка чоловіка від першого шлюбу ОСОБА_13 , зі своїм чоловіком обвинуваченим ОСОБА_4 та сестра обвинуваченого ОСОБА_14 , зі своїм хлопцем. Під час святкування вживали алкогольні напої, пили віскі. Син також випивав, але йому вона розбавляла напій яблучним соком. Біля 23.00 год. її син сидів у кріслі та співав для неї пісню в караоке. В цей час до нього підійшла дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , та стала забирати в сина мікрофон. Мікрофон вислизнув з рук сина та вона вдарила ним собі по губі. Обвинувачений у цей час був надворі. У ОСОБА_10 набрякла губа та вона сказала, що ОСОБА_15 (потерпілому) треба зробити таке саме, після чого побігла на вулицю, де був ОСОБА_4 . ОСОБА_10 заспокоїли та всі сіли за стіл. Вона попросила сина вибачитись перед ОСОБА_10 , щоб їй стало легше та вона заспокоїлась. Син вибачився перед ОСОБА_10 , але вона відповіла нецензурною лайкою, після чого син пішов до своєї кімнати. Після цього ОСОБА_4 також пішов до кімнати сина. Вона намагалась зайти до сина разом з ОСОБА_4 , але він закрив двері, запевнивши її, що він просто поговорить з ним. Вона стояла біля дверей кімнати, але ніяких звуків не чула.

Потім до кімнати сина зайшла сестра обвинуваченого, а за нею зайшла і вона. Коли вона зайшла до кімнати сина, то побачила, що син був побитий, у крові, у нього була гематома над оком та віко «нависало», також було розсічення під правим оком. Вона розплакалась та попросила всіх піти. Гості почали збиратись, а дружина обвинуваченого сказала, що нікуди не піде. Після чого її син вийшов з кімнати та став кричати, щоб всі розходились. ОСОБА_4 забіг до кімнати сина. Син намагався закритись, але не встиг. ОСОБА_4 схопив його за одяг та кинув на ліжко, після чого став бити.

Син намагався закрити обличчя руками. Щоб він відкрив обличчя, ОСОБА_4 наніс йому удар у живіт, після чого продовжував наносити удари в область обличчя. Потім ОСОБА_4 вийшов, сказав їй, що він захищав свою дружину, та пішов. Вона з сином поїхала у поліцію, після чого у лікарню швидкої медичної допомоги у м. Миколаєві, звідки їх направили до лікарні на АДРЕСА_4 , а звідти - до дитячої лікарні, де і було проведено оперативне втручання. У сина були виявлені гематома правого ока, пошкодження барабанної перетинки лівого вуха, перелам носу зі зміщенням.

Пізніше вона питала, чому син не кричав, коли обвинувачений його бив у кімнаті вперше, на що син відповів, що ОСОБА_4 його бив та наказував мовчати. Вона здивована такою поведінкою обвинуваченого, оскільки раніше між ними були доброзичливі відносини, та вона ставила обвинуваченого у приклад своєму синові.

Свідок ОСОБА_16 в суді пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 чоловік його доньки від першого шлюбу. Він проживає з дружиною та її сином потерпілим ОСОБА_7

20.10.2019 року у його дружини ОСОБА_12 був день народження. До них прийшли у гості його донька від першого шлюбу зі своїм чоловіком обвинуваченим ОСОБА_4 , а також сестра обвинуваченого зі своїм хлопцем. Вони вживали алкогольні напої. Потерпілий випив 20-30 грам віскі та йому розводили спиртне з соком. Приблизно о 23-00год. потерпілий сидів у кріслі та співав у караоке. Дружина обвинуваченого - ОСОБА_10 підійшла до нього та стала відбирати мікрофон, внаслідок чого вона вдарила себе мікрофоном по губі. Він сидів навпроти та все бачив. ОСОБА_10 сказала, що в неї розбита губа та пішла до ОСОБА_4 , який був надворі. Він теж пішов на вулицю покликати всіх за стіл та чув, як ОСОБА_10 в цей час говорила ОСОБА_4 , щоб він пішов та «набив йому обличчя», маючи на увазі потерпілого. Всі сіли за стіл, потерпілий пішов до себе у кімнату. Вони ще випили, після чого через деякий час ОСОБА_4 сказав, що піде поспілкується з потерпілим та щоб вони не хвилювались, все буде добре. Його дружина також пішла до кімнати сина, а згодом прибігла вся у сльозах та він побачив потерпілого з синцем під оком, а коли він заходив до кімнати, у нього синця не було.
Він сказав гостям розходитись та вони почали збиратись, а його донька сказала, що прийшла до батька та нікуди не піде. В цей час потерпілий вийшов з кімнати та став кричати, щоб всі розходились. Тоді ОСОБА_4 різко пішов до кімнати потерпілого. Потерпілий намагався закрити двері, але не встиг. Він бачив, як обвинувачений повалив потерпілого на ліжко, тримав його правою рукою, а лівою замахувався на потерпілого та наносив йому удари. Він особисто бачив три удари: два точно в область голови, а щодо ще одного удару, не впевнений, чи в область голови чи, можливо, не в голову. Всі побігли до кімнати. У потерпілого з носа йшла кров. Дружина з сином на таксі поїхали до міста у поліцію та лікарню. На його питання, навіщо він побив потерпілого, обвинувачений сказав, що захищав свою дружину та його (свідка) доньку.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що обвинувачений її чоловік, потерпілий пасинок її батька.

20.10.2019р. приблизно о 18.00год вона з чоловіком, а також сестра чоловіка - ОСОБА_18 зі своїм хлопцем прийшли до батька за адресою: АДРЕСА_3 , на день народження його дружини ОСОБА_12 , матері потерпілого. Всі, в тому числі і потерпілий, вживали алкогольний напій «Віскі». Вона випила приблизно 400гр., потерпілий також. Приблизно о 23-50год. вона підійшла до потерпілого та попросила у нього мікрофон. Вона не забирала мікрофон, а потягнулась за ним, а потерпілий кинув мікрофон у її бік та попав по губі. Вона пішла змити кров та чула, як потерпілого вмовляли вибачитись. Потім вона пішла до чоловіка, який в цей час курив надворі разом з сестрою ОСОБА_19 . Чоловік сказав, що треба йти додому. Коли вони повернулись в будинок, потерпілого вмовляли вибачитись, а потім його мати та вітчим сказали йому піти до своєї кімнати.

Вони почали збиратись додому та коли всі, окрім чоловіка, були вже взуті, зі своєї кімнати до коридору вийшов потерпілий та почав усіх виганяти. В цей час їхня дитина забігла до кімнати потерпілого. Потерпілий пішов за дитиною, а за ними пішов до кімнати чоловік, щоб забрати дитину. Потерпілий почав махати руками, чоловік відштовхнув потерпілого, забрав дитину та закрив двері. Це все також бачили її батько свідок ОСОБА_20 та мати потерпілого ОСОБА_12 , оскільки вони стояли поряд з ними, коли вони збиралися додому.

Пояснила, що вона постійно перебувала поряд з чоловіком та не бачила, щоб він наносив удари потерпілому, лише один раз зайшов та штовхнув його, коли вони збирались додому. Куди саме чоловік штовхнув потерпілого, вона не бачила, оскільки в коридорі стояло багато людей. Припустила, що це могло бути в області грудної клітини або в плече. У потерпілого тілесних ушкоджень вона не бачила. Також зазначила, що раніше відвідувала батька та у ї присутності між потерпілим та батьками відбувались сварки. Також був випадок, коли у її присутності її батько вдарив потерпілого по обличчю, за яких обставин, не знає.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що обвинувачений її брат, потерпілого знала раніше, за півтора місяця бачила його разів п`ять. ЇЇ брат працював у свого тестя ОСОБА_20 , який проживав з матір`ю потерпілого та потерпілим. Вона, а також дружина брата ОСОБА_10 неодноразово приходили до них у гості.

20.10.2019 року вони прийшли на день народження матері потерпілого, за столом всі випивали спиртні напої, випили приблизно по пляшці віскі об`ємом 700мл. Також співали у караоке. Приблизно опівночі вона з ОСОБА_4 вийшла покурити. Потерпілий в цей час сидів у кріслі. Через деякий час прийшла дружина брата - ОСОБА_10 з розбитою губою та сказала, що це потерпілий розбив їй губу мікрофоном. Потерпілого просили вибачитись, а потім йому сказали йти до кімнати. Вони посиділи ще приблизно 15 хвилин, після чого ОСОБА_4 сказав, що треба йти. Коли всі збирались, вийшов потерпілий зі своєї кімнати та став махати руками. ОСОБА_4 забрав свого сина, штовхнув потерпілого, закрив двері та вони пішли. Чи впав потерпілий, чи залишився стояти, вона не бачила. В коридорі, де вони вдягались, було мало місця, тому вона погано бачила всі обставини, але бачила, що ОСОБА_4 штовхнув потерпілого у плече та закрив двері. У кімнату до потерпілого він не заходив. Вона також не заходила у кімнату до потерпілого. Тілесних ушкоджень у потерпілого не було. Також зазначила, що раніше бачила потерпілого разів з п`ять протягом півтора місяці. Побитим його ніколи не бачила. Спілкування завжди відбувалося нормально. В цей день також у потерпілого ушкоджень не було.

Вина обвинуваченого підтверджується також дослідженими у справі письмовими доказами, а саме:

даними витягу з ЄРДР від 21.10.2019 року, відповідно до якого на підставі заяви ОСОБА_12 про нанесення її синові ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 125 КК України ( т.1 а.с. 183);

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2019 року, відповідно до якого від ОСОБА_12 прийнята заява про те, що 20.10.2019 року, приблизно о 23.50год. ОСОБА_4 наніс її сину ОСОБА_7 декілька ударів по обличчю ( т.1 а.с. 186);

даними рапортів старшого інспектора-чергового СРПП №2 Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області від 21.10.2019 року про надходження повідомлень з обласної дитячої лікарні про спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 184-185);

даними висновку експерта № 29 від 07.02.2020р. за результатами проведення судово-медичної експертизи по медичним документам на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до якого у потерпілого мають місце тілесні ушкодження у вигляді гематоми нижньої повіки правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, перфорації барабанної перетинки зліва, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до звернення в лікарню 21.10.2019 року. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження відносяться: гематоми нижньої повіки правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, - до категорії легких тілесних ушкоджень; перелому кісток носу зі зміщенням уламків, перфорації барабанної перетинки зліва, - до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від не менш ніж двох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. При нанесення пошкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину, як з прискоренням так і без нього, виключається ( т.1 а.с. 197-199);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.02.2020 року, проведеного за участі потерпілого, який у присутності законного представника та понятих на місці показав та пояснив, як ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження, з фото таблицею ( а.с. 203-210).

Отже, не зважаючи на заперечення своєї провини, вина обвинуваченого підтверджується поясненнями потерпілого, який послідовно, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні розповідав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. Його пояснення узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , які також узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а також з поясненнями свідка ОСОБА_17 в частині того, що перед тим, як піти додому, ОСОБА_4 заходив до кімнати потерпілого та це також бачили свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_12 .

Пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_21 щодо того, що обвинувачений потерпілому ударів не наносив суд оцінює критично, оскільки вони є близькими родичами обвинуваченого (дружиною та сестрою) та, крім того, їх пояснення суперечливі та не узгоджуються з іншими матеріалам справи та поясненнями самого обвинуваченого. Зокрема, як ОСОБА_17 , так і ОСОБА_21 , зазначивши, що бачили, як обвинувачений штовхнув потерпілого, не змогли пояснити, в яку частину тіла обвинувачений штовхнув потерпілого та подальший стан потерпілого, пославшись на те, що їм було погано видно, однак при цьому стверджували, що обвинувачений потерпілого не бив. Як обвинувачений, так і свідок ОСОБА_21 зазначили, що обвинувачений до кімнати потерпілого не заходив. При цьому з пояснень свідка ОСОБА_17 слідує, що перед тим, як піти додому, ОСОБА_4 зайшов до кімнати потерпілого, куди забігла їхня дитина, після чого він відштовхнув потерпілого.

Викликає у суду обгрунований сумнів і пояснення обвинуваченого в тій частині, що він до кімнати потерпілого не заходив, а лише штовхнув його, коли останній стояв на порозі, та закрив двері, і що сталося надалі з потерпілим, він не бачив. Як вбачається з фототаблиці до протоколу проведення слідчого експерименту, зокрема, фотографія № 4 ( т.1 а.с. 207) та це підтвердив обвинувачений в судовому засіданні, двері до кімнати потерпілого відчиняються всередину кімнати, на праву сторону. Ліворуч від входу, одразу біля дверей, розташоване ліжко. За поясненнями обвинуваченого, коли вони збирались додому та потерпілий вийшов з кімнати, двері були відчинені приблизно на 45 градусів. Він знаходився в отворі між коридорами, там де на фото №9 до протоколу проведення слідчого експерименту зображений працівник поліції ( т. 1 а.с. 209), а потерпілий стояв на порозі своєї кімнати, так само, як він і зображений на фото № 9 до протоколу проведення слідчого експерименту. Отже, за таких обставин, у разі поштовху потерпілого, він мав би або впасти на ліжко, яке розташоване одразу біля дверей, та своїм тілом завадив би зачинити двері, або відступив би всередину кімнати, відкривши своїм тілом двері на більшу ширину. Таким чином, пояснення обвинуваченого, що він не бачив, що відбувалось з потерпілим після поштовху та закрив двері, не заходячи до кімнати, не відповідають фактичним діям і обстановці, та спростовуються дослідженими в ходи судового розгляду доказами.

Крім того, пояснення обвинуваченого, окрім пояснень потерпілого, спростовуються також поясненнями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , які пояснили, що обвинувачений зайшов до кімнати потерпілого, схвативши його за одяг, кинув на ліжко та наніс декілька ударів в область обличчя та в живіт. Як пояснила свідок ОСОБА_17 , коли вони збирались додому, поряд з ними були також ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , отже, зазначені свідки бачили, що відбувалось між потерпілим та обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_12 попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань та приведена до присяги, розповідала про події, які бачила та сприймала особисто, наявність неприязних відносин між нею та обвинуваченим судом не встановлено та відповідних доказів сторонами не надано, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для визнання показань цього свідка недопустимими доказами.

Припущення сторони захисту, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути нанесені його батьками, які можуть застосовувати силові методи виховання, є неспроможними з огляду на таке. Як зазначили свідки та обвинувачений, коли вони прийшли у гості, у потерпілого тілесних ушкоджень не було. Свідок ОСОБА_21 зазначила, що бачила потерпілого раніше разів з п`ять протягом півтора місяця та жодного разу не бачила обвинуваченого побитим. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що часто приходила у гості до батька та спостерігала сварки, під час яких її батько та мати потерпілого в якості виховання відправляли його до своєї кімнати та позбавляли можливості користуватись комп`ютером. Також зазначила, що одного разу батько дав потерпілому ляпаса, однак детально описати обставини не змогла. Доказів можливого застосування до потерпілого фізичних методів виховання з боку батьків стороною захисту не надано.

Ні потерпілий, ні обвинувачений, а також жодний із свідків не зазначили про наявність неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим. Отже, підстав для обмови обвинуваченого судом не вбачається.

Щодо можливої фальсифікації протоколу прийняття заяви про злочин, оскільки відомості до ЄРДР внесені 21.10.2019 року лише о 07.54год та на підставі повідомлення з лікарні, а не за заявою потерпілого, визнання неналежними рапортів, у разі внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви та щодо різниці у часі, зазначеному у протоколі, рапортах та у витягу з ЄРДР, про що заявляв адвокат, суд зазначає, що відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зазначені докази суд вважає належними, оскільки вони підтверджують звернення потерпілого як до поліції, так і до лікарні, а також свідчать про встановлення характеру тілесних ушкоджень потерпілого, а наявність декількох рапортів свідчить про надходження інформації про подію з різних джерел, оскільки в них зафіксовані як звернення ОСОБА_12 , так і повідомлення з обласної дитячої лікарні. Як вбачається з витягу з ЄРДР, відомості внесені за заявою матері потерпілого, а не за повідомленням лікарні, та у строки, передбачені ст. 214 КПК України.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у спричинені потерпілому тілесних ушкоджень та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на підставі положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, даний кримінальний проступок вчинив відносно неповнолітньої особи, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Що стосується визнання судом обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, суд зазначає, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, не інкримінував ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Цієї обставини також не зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Отже, визнання цієї обставини відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст . 337 КПК України.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20.12.2018 року (справа № 679/783/17).

Інших обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених для цього виду покарання санкцією частини 2 статті 125 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі ч.5 ст.128, ст. 26 КПК України, цивільний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі усної заяви потерпілого в судовому засіданні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1