Справа № 646/5706/21
№ провадження 1-кп/646/709/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 08.07.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Куп`янськ Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України,
УСТАНОВИВ:
22 лютого 2021 року близько 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , працюючи на посаді оператора поштового зв`язку 2 класу у відділенні №61140 Харківської Дирекції АТ «Укрпошта», перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні відділення АТ «Укрпошта» за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, буд. 72, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, під час обслуговування потерпілого ОСОБА_5 , отримавши від нього квитанцію зі сплати комунальних послуг та грошові кошти у сумі 2503 грн. 75 коп. для їх оплати, після проведення касової операції надала останньому службовий чек касового апарату, а не фіскальний, який є підтвердженням оплати. При цьому ОСОБА_5 , будучи введеним в оману та впевненим, що ОСОБА_3 провела операцію, покинув вищезазначене відділення АТ «Укрпошта».
Після чого ОСОБА_3 скасувала операцію в системі «автоматизоване робоче місце відділення зв`язку» та розпорядилась вищезазначеними грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 04 березня 2021 року близько 0 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , працюючи на посаді оператора поштового зв`язку 2 класу у відділенні №61140 Харківської Дирекції АТ «Укрпошта», перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні відділення АТ «Укрпошта» за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, буд. 72, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, під час обслуговування потерпілої ОСОБА_6 , отримавши від неї квитанцію зі сплати комунальних послуг та грошові кошти у сумі 1603 грн. 75 коп. для їх оплати, після проведення касової операції надала останній службовий чек касового апарату, а не фіскальний, який є підтвердженням оплати. При цьому ОСОБА_6 , будучи введеною в оману та впевненою, що ОСОБА_3 провела операцію, покинула вищезазначене відділення АТ «Укрпошта».
Після чого ОСОБА_3 скасувала операцію в системі «автоматизоване робоче місце відділення зв`язку» та розпорядилась вищезазначеними грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих, які надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, погодилася з кваліфікацією вчинених діянь та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.
Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, її показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваної, дослідженням речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України віднесені: ч.1 ст.190 КК України - до кримінального проступку, ч. 2 ст.190 КК України - до нетяжкого злочину.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима заміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та добровільне відшкодування завданої потерпілим майнової шкоди.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, розмір заподіяної шкоди, наявність пом`якшуючих покарання обставини та відсутність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченої, її вік та стан здоров`я, репутацію, майновий стан обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити їй покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених санкціями статей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими вона обвинувачується і які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.
При визначенні остаточної міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 застосуванню підлягає ч.1 ст.70 КК України, оскільки вона засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих вину обставин, той факт, що заподіяна потерпілим шкода відшкодована обвинуваченою в повному обсязі, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченої положення ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.
Цивільний позов не заявлений.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст.190 КК України, і призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі,
- за ч.2 ст. 190 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим призначити обвинуваченій ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
оригінал службового чеку від 22.02.2021, платіж № , квитанцію по сплаті за комунальні послуги на ім`я ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
оригінал службового чеку від 04.03.2021, платіж № , квитанцію по сплаті за комунальні послуги на ім`я ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1