ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/7247/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1702/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.80 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 січня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.балаклея Харківської області, українця, громадянина України, засудженого:

-19.09.2011 року Балаклійський районним судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.07.2010 року та визначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що строк давності виконання обвинувального вироку наразі не закінчився через наявні в матеріалах провадження відомості про ухилення засудженого від відбування призначеного покарання та оголошення його у розшук.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Указав, що до постановлення останнього вироку 19.09.2011 року, він вже був судимий 22.07.2010 року із застосуванням положень про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Зазначив, що оскільки він не був присутнім у судовому засіданні з перегляду вироку суду від 19.09.2011 року судом апеляційної інстанції, яким не було ухвалено рішення про взяття його під варту, він вважав, що його звільнено так само як і за попереднім вироком. Відзначив, що виїхавши за кордон після набрання вироком законної сили, він кожні півроку приїздив до України для поновлення міграційної карти, що дає право на виїзд за межі України, і ніхто його не повідомляв про оголошення його у розшук, а також ним не було отримано жодного повідомлення про виклик до правоохоронних органів чи суду. Просить ухвалу суду скасувати та звільнити його на підставі ст.80 КК України від відбування покарання. Крім того просить розглянути можливість звільнення його від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги засудженого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в п`ятирічний строк у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як слідує із матеріалів провадження вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 19.09.2011 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.122, ст.71 КК України на 3 роки 6 місяці позбавлення волі.

Цим вироком строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання, а запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у виді підписки про невиїзд.

Даний вирок набрав законної сили 04 січня 2012 року.

Враховуючи, що матеріали провадження не містять даних щодо оскарження вироку суду від 19.09.2011 року в апеляційній інстанції, тому посилання засудженого в цій частині є безпідставними.

Як слідує із матеріалів особової справи, 10.07.2012 року вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 19.09.2011 року разом із розпорядженням про набрання вироком законної сили направлено для виконання до Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області (а.о.с.12 ч.1).

Однак, у зв`язку із неможливістю виконання вищевказаного вироку, ОСОБА_8 з 25.12.2012 року був оголошений у розшук у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, що підтверджується матеріалами особової справи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про самостійну явку засудженого в органи внутрішніх справ, з урахуванням того, що він був на проголошені вироку, знав про засудження його до покарання у виді позбавлення волі, а також знав про продовжений щодо нього запобіжний захід підписка про невиїзд.

Зазначене свідчить про те, що засуджений умисно ухилився від відбування покарання, призначеного за вироком суду, а тому перебіг давності виконання вироку зупинився.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі засудженого обставини, в частині того, що він не ухилявся від суду і вважав себе вільним, через те, що його не було взято під варту в залі суду, є безпідставними.

Відповідно до п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Як слідує із матеріалів провадження, 22 липня 2010 року ОСОБА_8 був засуджений вироком Балаклійського районного суду Харківської області в за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

У подальшому ОСОБА_8 був засуджений 19 вересня 2011 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєдно невідбуту частину покарання за вирком суду від 22.07.2010 року та визначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Тобто, до повного відбуття покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 липня 2010 року, ОСОБА_8 знову вчинив умисний злочин, за який його засуджено вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2011 року.

За таких обставин положення п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» унеможливлюють застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З огляду на наведене, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, а підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 січня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: