ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3203/21 Справа № 178/1324/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, який мешкає у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 , 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,-
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2021 року.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, ураховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені трьох особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а також те, що він раніше не судимий, не працює, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, дійшов до висновку про достатність підстав вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе впливати в непередбачений законом спосіб на свідків, потерпілих, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжив запобужний захід у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
В якості доводів поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно дослідив обставини кримінального провадження та пройшов до помилкового висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, без урахування доводів сторони захисту. Наголошується обвинуваченим на тому, що він перебуває під вартою понад двох років шести місяців, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не можна вважати розумним строком. Поряд з цим, на переконання апелянта, та обставина, що він не визнає винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів не може вказувати на необхідність його подальшого тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Судове рішення стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі продовження існування ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Колегія суддя вважає, що оскаржувана ухвала, постановлена відповідно до норм матеріального права з дотримання вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Так, з наявних матеріалів за клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого слідує, що суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та дійшов обґрунтованого висновку про існування обставин, які можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
Під час апеляційного перегляду ухвали встановлено, що в провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням, в тому числі, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.
Оскаржуваною ухвалою строк тримання під вартою ОСОБА_5 за клопотанням прокурора продовжено до 09 грудня 2021 року.
Суд першої інстанції приходячи до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченому ОСОБА_5 , який колегія суддів вважає правильним та неупередженим, встановив наявність підстав для продовження існування ризиків можливих спроб впливати в не передбачений законом спосіб та свідків, потерпілих, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
До такого висновку суд першої інстанції дійшов, ураховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, його особу, який раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Окрім того, місцем судом було об`єктивно взято до уваги заяву потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила про існування загрози її життю та життю інших потерпілих у разі застосування запобіжного заходу, не пов"язанного з позбавленням волі, зокрема, щодо апелянта.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Що стосується тверджень викладених в апеляційній скарзі в частині того, що ОСОБА_5 понад двох років утримується від вартою, то вони досліджувалися судом першої інстанції і їм надано належну оцінку, з якою погоджується колегія суддів, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати у цьому провадженні.
Між тим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
З огляду на викладене, доводи скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики у провадженні, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження і врахував при цьому практику ЄСПЛ.
Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не убачає, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4