Справа № 401/2946/17
№ 1кп/401/11/21

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 09.07.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001266 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

з участю:

прокурор ОСОБА_4 ,

неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , вчинив порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

09 липня 2017 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_3 , керуючи легковим автомобілем «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, здійснював рух по вулиці Героїв України в місті Світловодську, Кіровоградської області з боку вулиці Михайла Грушевського в напрямку Бульвару Дніпровського у вказаному населеному пункті.

Під час руху у вказаному напрямку водій ОСОБА_3 проявив особисту необережність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, не стежив за дорожньою обстановкою, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху навпроти будівлі Світловодської центральної лікарні, розташованої за адресою: м. Світловодськ вулиця Героїв України, 110, нерегульованого пішохідного переходу, який обладнується дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, «Пішохідний перехід» не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно ним керувати, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме того, що в зоні дії пішохідного переходу на автобусній зупинці зупинився маршрутний автобус марки «MERSEDES», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, чим допустив грубе порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. «б» і «д» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху).

У свою чергу, ОСОБА_3 , не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб у разі появи в зоні дії пішохідного переходу пішоходів, мати можливість зупинитися на проїзній частині, проявивши особисту неуважність і безпечність продовжив рух, та під час проїзду пішохідного переходу, не надав переваги в русі неповнолітньому пішоходу ОСОБА_5 , який вибіг на проїзну частину дороги із-за передньої частини автобуса марки «MERSEDES», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв на автобусній зупинці, розташованій на правому узбіччі вказаної дороги, з права - наліво по ходу руху автомобіля керованого ОСОБА_3 .

Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_3 , а саме його неуважність до дорожньої обстановки та несвоєчасне застосування заходів по зменшенню швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, призвели до наїзду на пішохода ОСОБА_5 , чим водій ОСОБА_3 допустив грубе порушення вимог п.п.12.3, 18.1,18.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п.18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшив швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судової медичної експертизи № 153 від 18.09.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: перелом зводу черепа справа, забою головного мозку, крововиливів та саден на голові, правій половині тіла, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку із ДТП, що сталося.

Таким чином, вищеописаними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду надав показання згідно яких не заперечує, що здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , але правил дорожнього руху не порушував. Зазначив, що 09 липня 2017 року їхав за кермом свого автомобіля Форд Фієста по вул.. Героїв України м.Світловодська зі швидкістю руху близько 40-50 км/год. Перед дорожнім знаком «закінчення пішохідного переходу» зупинився, впевнився, що пішоходи відсутні та продовжив рух. Рухався ближче до лівої сторони дороги, оскільки справа на зупинці стояли автобуси. Проїхавши повз один автобус, раптово вибіг на проїзну частину дороги хлопець, який ударився об праву передню бокову частину автомобіля. Винним у ДТП вважає потерпілого, оскільки він вибіг на дорогу та розмовляв по телефону. Крім того, вважає, що ДТП сталась поза межами дії дорожнього знаку «Пішохідний перехід», оскільки вказаний знак розташований з лівої частини дороги, тобто вказує на закінчення зони дії знаку. Позовні вимоги законного представника потерпілого та прокурора визнає частково, а саме моральну шкоду на суму 20000 грн.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 09 липня 2017 року близько 17.00 години провів мати ОСОБА_9 на автобусну зупинку «Райлікарня», де посадив в автобус. Пішов переходити дорогу між двома автобусами навпроти кіоску, йшов швидкою ходою, потім нічого не пам`ятає. Прийшов до свідомості в лікарні. Після ДТП проходив тривале лікування, на даний час внаслідок отриманої травми має постійні головні болі, періодично лікується.

Допитана в судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 суду надала показання, згідно яких 09 липня 2017 року близько 17.00 години вона разом з сином ОСОБА_5 прийшли на автобусну зупинку «Райлікарня», де вона сіла в автобус маршрутом «Світловодськ-Кременчук», син пішов. Через 1-2 хвилини хтось зайшов в автобус і повідомив, що сина збив автомобіль. Вибігши з автобусу, вона побачила сина, який лежав на проїзній частині дороги без свідомості. Після чого його перенесли до лікарні, де син проходив тривале лікування. Нею заявлено цивільний позов в інтересах малолітнього сина про стягнення з обвинуваченого спричиненої матеріальної шкоди в сумі 3693, 81 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що син тривалий час перебував на лікуванні у зв`язку з чим не відвідував навчання. Після отриманої травми у сина постійні головні болі, що змушує періодично проходити лікування, тобто внаслідок ДТП у нього постійні страждання. Обвинувачений після ДТП жодного разу не поцікавився станом здоров`я сина, не вибачився, матеріально на лікування не допомагав. Цивільний позов підтримує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду засвідчив, що 09 липня 2017 року близько 16 год. 40 хвилин перебував на автобусній зупинці по вул.. Героїв України біля районної лікарні. Побачив, як жінка разом із хлопцем перейшли дорогу, жінка сіла в автобус, а хлопець швидкою ходою пішов між автобусами, які стояли на зупинці та вийшов на проїзну частину дороги і в цей момент його збив автомобіль білого кольору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду засвідчив, що 09 липня 2017 року у другій половині дня рухався зі швидкістю руху 40-45 км/год за кермом свого автомобіля Шкода по вул.. Героїв України м.Світловодська. Попереду рухався автомобіль Форд під керуванням ОСОБА_3 . На зупинці стояв автобус та мікроавтобус між якими вибіг хлопець, якого збив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Удар відбувся передньою правою частиною автомобіля.

Свідок ОСОБА_8 , суду засвідчив, що працює водієм ТОВ «Автолегіон». 09 липня 2017 року близько 17.00 години перевозив пасажирів на автобусі по маршруту № 17 в м.Світловодську. На зупинці «Райлікарня» зупинився за двома автобусами, при цьому дорожня розмітка «Пішохідний перехід» знаходилась позаду автобусу. Між автобусом під його керуванням та іншим автобусом, який знаходився попереду, стояв хлопець, потім хлопець побіг на проїзну частину, де сталась ДТП. Автомобіль з яким сталась ДТП рухався по лівій частині дороги.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 за клопотанням сторони захисту з метою роз`яснення висновку інженерно-транспортної експертизи від 21.09.2017 № 435/17-27, підтвердив висновки, викладені в експертизі та повідомив, що при проведенні експертизи враховано вихідні дані, які містяться в матеріалах справи. Ним враховувався різний темп руху пішохода ОСОБА_5 , про що детально описано в експертизі.

Сдічий ОСОБА_13 , допитаний судом за клопотанням сторони захисту суду засвідчив, що вихідні дані для проведення інженерно-транспортної експертизи надавались виходячи з протоколу огляду місця події, схеми ДТП та фото таблиці. Зона дії дорожнього знаку «Пішохідний перехід» визначена через наявність з лівої сторони дороги вказаного знаку.

Допитаний судом експерт ОСОБА_14 за клопотанням сторони захисту для роз`яснення висновків проведеної авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи № 5974/9552/20-52 від 07.04.2020, суду засвідчив, що висновок про скоєння ДТП за участю водія ОСОБА_3 в зоні дії дорожнього знаку «Пішохідний перехід» зроблені через розташування вказаного знаку з лівої сторони дороги. При цьому, неправильне розташування вказаного дорожнього знаку не припиняє його дію.

Судом досліджено письмові докази, здобуті під час досудового розслідування та під час судового розгляду справи з яких встановлено наступне.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001266, відомості щодо якого 09.07.2017 внесено за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 286 КК України. (т.1 а.с. 101)

Протокол огляду місця події від 09.07.2017, проведеного з 17 год. 20 хв. по 18 год. 40 хв., схема до протоколу огляду місця події, фото таблиця. (т.1 а.с. 106-110, 111, 112-120)

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водія ОСОБА_3 від 09.07.2017, згідно якого ознак сп`яніння у ОСОБА_3 не виявлено. (т.1 а.с. 121)

Постанова слідчого від 10.07.2017 про визнання і приєднання до кримінального провадження речового доказу та здачу на зберігання, відповідно якої транспортний засіб Форд Фієста д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом, передано на зберігання до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області. (т.1 а.с. 122)

Розписка ОСОБА_3 , від 13.07.2017 про отримання від слідчого автомобіля Форд Фієста д.н.з. НОМЕР_1 . (т.1 а.с. 123)

Висновок експерта № 153 від 18.09.2017 відповідно до якого у гр. ОСОБА_5 , 2005 року народження на момент надходження в стаціонар мались наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ: перелом зводу черепу зліва, забій головного мозку, крововиливи та садна на голові, правій частині тіла.

Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, що могли мати місце при ДТП, ударі частинами автомобіля в ліву поверхню тіла з наступним падінням та ударом правої частини тіла об дорожнє покриття.

За ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких, через небезпечність для життя в момент спричинення. (т.1 а.с. 130-131)

Висновок експерта № 277 від 17.07.2017, згідно якого на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля «Ford Fiesta, реєстраційним номер НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані. (т.1 а.с. 137- 140, 141-142)

Висновок експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи № 435/17-27 від 21.09.2017, згідно якого у даній дорожньо-транспортній ситуації належні дії водія а/м Ford Fiesta ОСОБА_3 , що спрямовані на забезпечення безпеки руху і можливість уникнення ДТП, регламентувались вимогами п.2.3 (б), 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

В розглянутій дорожній обстановці, за умови виконання водієм а/м Ford Fiesta ОСОБА_3 вищевказаних вимог п. 12.3, 18.1. та 18.4 ПДР, він мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до ДТП (наїзду на пішохода).

Питання, що стосується оцінки дій пішохода не можуть бути вирішені шляхом експертного авто технічного дослідження, оскільки оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних пізнань в області авто техніки, а тому не входить до компетенції авто технічного експерте та може бути вирішена органами слідства (суду) самостійно з урахуванням вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи ту обставину, що водій а/м Ford Fiesta ОСОБА_3 мав технічну можливість виконати вимоги п.12.3, 18.1 та 18.4 ПДР і таким чином мав можливість уникнути наїзду на пішохода, слід зробити висновок про те, що в розглянутій дорожній обстановці невідповідність дій водія а/м Ford Fiesta ОСОБА_3 вимогам п.12.3, 18.1 та 18.4 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталася. (т.1 а.с. 154-158)

Протокол проведення слідчого експерименту від 18 червня 2019 року на виконання ухвали суду від 16 листопада 2018 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2 а.с. 67-71, 72, 73, 74-75)

Протокол проведення слідчого експерименту від 18 червня 2019 року на виконання ухвали суду від 16 листопада 2018 року, за участю потерпілого ОСОБА_5 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 (т.2 а.с. 76-80, 81, 82, 83)

Висновок експерта за результатами проведення авто технічної та транспортно трасологічної експертизи № 5974/9552-52 від 07 квітня 2020 року, проведеної на виконання ухвали Світловодського міськрайонного суду від 10 лютого 2020 року, згідно якого організація дорожнього руху на досліджуваній ділянці дороги не забезпечує безпеку дорожнього руху з точки зору вимог ПДР.

Розташування дорожніх знаків та інших засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ПДР України.

Дана ДТП відбулась в зоні дії дорожніх знаків «Пішохідний перехід».

В даній дорожній ситуації водій автомобіля Ford Fiesta д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог 18.1 ПДР, а з моменту визначення небезпеки для руху діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР.

Водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_3 д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху.

Дії водія автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

Оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не потребує застосування спеціальних знань в галузі авто техніки і може бути надана слідчим (судом) самостійно відповідно до вимог ПДР. (т.2 а.с. 154-161)

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Параграфом 65 Рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 21.10.2011 року у справі «Коробов проти України», визначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд приходить висновку, що вина обвинуваченого в інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинуваченим ОСОБА_3 скоєно тяжкий злочин, він раніше не судимий, пенсіонер, одружений, за місцем реєстрації та проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило, перебуває на обліку офіцерів запасу Полтавського ОМВК Полтавської області з 26.12.2007, військовий квиток виданий 31.02.2008 Полтавським ОМВК, на обліку у лікарів нарколога а психіатра не перебуває. (т.1 а.с. 160-184)

Обвинувачений має на утриманні дружину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має статус інваліда ІІ групи загального захворювання, батьків: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (т.2 а.с. 241-246)

Відповідно до висновку уповноваженого органу з питань пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб. (т.1 а.с. 83-85)

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, з урахуванням особи винного ОСОБА_3 , керуючись вимогами ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк без позбавлення права керування транспортними засобами.

Під час судового розгляду захисником обвинуваченого подано клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі п. «є» ст. 1 вказаного Закону. Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України скоєно 09 липня 2017 року. Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав законної сили 07.09.2017. Згідно ст. 13 даного Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до п. «є» статті 1 Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи двох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей. Враховуючи, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин до набрання чинності вказаним Законом, має обох батьків, які досягли 70-річного віку, інших працездатних дітей батьки обвинуваченого не мають, вважає є підстави для застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення обвинуваченого від відбування покарання. (т.3 а.с. 24)

Розглядаючи клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» суд виходить з наступного.

За правилами ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений на момент вчинення злочину мав і має обох батьків, які досягли 70-річного віку, інших працездатних дітей батьки не мають. (т.2 а.с. 241-246)

ОСОБА_3 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 09.07.2017, тобто до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Прокурором в інтересах держави в особі Світловодської міської ради заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 2003, 54 грн., а саме на користь держави в особі Світловодської міської ради. (т.1 а.с. 10-12, 13)

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яка сталась з вини обвинуваченого 09.07.2017 перебував на стаціонарному лікуванні Світловодської центральної районної лікарні в період часу з 09.07.2017 по 31.07.2017. Вартість одного ліжко-дня в липні 2017 року становила 91, 07 грн. Загальна вартість лікування становить 2003, 54 грн.

Вирішуючи позов прокурора суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Як вбачається з п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

З огляду на викладене, враховуючи висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, перебування потерпілого від даного злочину на лікуванні в період часу з 09.07.2017 по 31.07.2017, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора в інтересах Світловодської міської ради.

Отже, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Світловодської міської ради підлягають стягненню 2003 гривень 54 коп. у відшкодування витрат, проведених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 в інтересах останнього, заявлено цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого на її користь 3693, 81 грн. у відшкодування спричиненої майнової шкоди та 50000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. (т.1 а.с. 34)

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.07.2017 з вини водія ОСОБА_3 її син будучи малолітнім на час вказаних подій отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, а в подальшому на амбулаторному лікуванні. У зв`язку з чим, вона несли витрати на придбання ліків на суму 3693, 81 грн.

Крім того, її сину спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичних стражданнях, пов`язаних з сильним головним болем, який має місце і на час розгляду справи судом. У зв`язку з чим, син вимушений систематично проходити лікування, що впливає на можливість повноцінно здобувати освіту. Тому, просить стягнути з обвинуваченого на її користь 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст.1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно вимог статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодовувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

З огляду на викладене, враховуючи документальне підтвердження понесених матеріальних витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 , з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 необхідно стягнути 3693, 81 гривень у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Потерпілий, який на момент ДТП був малолітнім, внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим тривалий час перебував на стаціонарному, а в подальшому на амбулаторному лікуванні, без сумніву зазнав сильного фізичного болю. Отримані позивачем ушкодження позначились на стані його здоров`я. Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції та призвели до порушення ритму життя потерпілого.

Виходячи із вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди є співмірною із розміром душевних страждань потерпілого. У зв`язку з чим, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 необхідно стягнути 50000 гривень у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує за правилами ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз, які підтверджені довідками про витрати на їх проведення, на загальну суму 8912, 18 грн. (т.1 а.с. 134, 144, 159, т.2 а.с. 162)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 129, 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. «є» ст. 1 Закон України "Про амністію у 2016", звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Світловодської міської ради 2003 (дві тисячі три) гривень 54 коп. у відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 3693 (три тисячі шістсот дев`яносто три) гривень 81 коп. у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави за проведення судових експертиз 8912 (вісім тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 18 коп.

Речові докази: легковий автомобіль марки «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_3 залишити останньому як законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія вирок після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

24.09.2021