Справа №591/3277/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/494/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Суми матеріали кримінального за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000095 від 28 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ані клопотання, ані долучені до нього матеріали не містять належного підтвердження, що СФГ «Урожай» здійснює небезпечні викиди в атмосферне повітря понад встановлену норму, а відтак не надано достатніх та належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2021 року - скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погоджене з прокурором, накласти арешт на майно, а саме, стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря - два комплекси сушки зернових культур, що належать СФГ «Урожай» та розташовані в межах населеного пункту села Василівка Роменського району Сумської області за географічними координатами Y 50.519150 X 33.453206, з метою збереження речових доказів, заборонити вчиняти будь-які дії щодо їх відчуження, розпорядження та користування.

Також, прокурор просить дослідити матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вказане рішення є незаконним, невмотивованим і підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

Прокурор зазначає, що на думку слідчого судді, ні клопотання, ні додані до нього матеріали не містять належного підтвердження того, що СФГ «Урожай» здійснює небезпечні викиди в атмосферне повітря понад встановлену норму. Проте, під час судового розгляду було досліджено Акти Державної екологічної інспекції у Сумській області №92/04 від 26 лютого 2021 року та №436/04 від 28 вересня 2021 року щодо дотримання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в діяльності СФГ «Урожай», якими прямо встановлено порушення вказаним господарством вимог Закону України «Про атмосферне повітря» в частині неотримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів - зерносушарками в с. Василівка Роменського району Сумської області, тобто, підтверджено, що внаслідок діяльності, пов`язаної із використанням зазначених зерносушарок відбуваються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а СФГ «Урожай» зобов`язано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин.

Крім того, апелянт вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є саме тим документом, який і встановлює відповідні нормативи граничнодопустимих викидів та вимоги до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин, а тому, орган досудового розслідування взагалі позбавлений можливості встановити та надати підтвердження здійснення викидів в атмосферне повітря понад встановлену норму, до того часу коли відповідний дозвіл не буде отримано. Тому, твердження слідчого судді про те, що під час судового розгляду не надано належного підтвердження того, що СФГ «Урожай» здійснює небезпечні викиди в атмосферне повітря понад встановлену норму, є передчасним та необгрунтованим, а даний факт буде встановлюватися під час подальшого досудового розслідування.

Також прокурор посилається на те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначає, що об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України є забруднення або інша зміна природних властивостей атмосферного повітря шляхом насичення його певними речовинами та матеріалами, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей або довкілля, а не провадження діяльності без отримання спеціальних дозволів, разом із тим, створення небезпеки для життя, здоров`я людей або довкілля є наслідком забруднення атмосферного повітря через порушення спеціальних правил, тобто настання відповідальності за вказане кримінальне правопорушення нерозривно пов`язано із здійсненням відповідної діяльності без отримання дозволу.

Крім того, як вказує апелянт, слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, посилається на недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 2 , 11 ст. 170 КПК України, оскільки на даний час СФГ «Урожай» працює безперервно, однак, такі висновки є необгрунтованими, враховуючи, що робота зерносушарок повністю залежить від волі його власника, може бути в будь-який час припинена, а власником майна можуть вживатися спроби приховування, псування, перетворення як самого речового доказу так і слідів, які на ньому збереглися.

Прокурор зазначає, що зерносушарки, що знаходяться у с. Василівка Роменського району Сумської області та належать СФГ «Урожай», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, зокрема якими безпосередньо підтверджується факт незаконного використання стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин - залишки палива у печах, продукти горіння у димоходах, залишки відходів зерна кукурудзи і які, саме шляхом накладення арешту на майно, належить зберегти, для запобігання їх можливому приховуванню, знищенню і забезпечення подальшого використання як доказу під час здійснення досудового розслідування.

Таким чином, на думку апелянта, у клопотанні слідчого належним чином викладено та обґрунтовано правову підставу та мету накладення арешту, мотивується подальше використання речового доказу під час досудового розслідування, зокрема щодо проведення огляду вищевказаних зерносушарок із залученням спеціалістів у відповідних галузях, відібрання зразків з метою подальшого призначення судових експертиз для встановлення можливості створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля, внаслідок проведення діяльності з порушенням встановлених законодавством України спеціальних правил, а тому, наявні всі передбачені КПК України підстави для задоволення поданого клопотання.

На апеляційну скаргу прокурора, представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав заперечення, в яких вказує на безпідставність її вимог, вважає прийняте слідчим суддею рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому додатково зазначає, що станом на момент розгляду клопотання слідчого 18 жовтня 2021 року СФГ «Урожай» було отримано дозвіл на викиди №-7 від 12 жовтня 2021 року.

Від прокурора ОСОБА_5 та представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 надійшли заяви з проханням здійснювати апеляційний розгляд даного кримінального провадження за їх відсутності.

При цьому, у поданій заяві прокурор зазначає, що підтримує апеляційну скаргу, просить її задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних в апеляційній скарзі.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 у поданій заяві підтримує подані ним заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

З врахуванням вищевказаних заяв, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд поданої прокурором у кримінальному провадженні апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що узгоджується з ч.1 ст. 406 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи поданої апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000095 від 28 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, за фактом того, що СФГ «Урожай» здійснює свою господарську діяльність з використанням стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання відповідних дозволів та з порушенням встановлених нормативно-правовими актами правил, в результаті чого здійснюються викиди, що можуть створити небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.

В рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме, на стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря - два комплекси сушки зернових культур, що належать СФГ «Урожай» та розташовані в межах села Василівка Роменського району Сумської області за географічними координатами Y 50.519150 X 33.453206, встановивши заборону на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого щодо необхідності накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя встановив, що СФГ «Урожай» здійснює свою господарську діяльність без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, про накладення арешту на які просив у клопотанні слідчий.

Однак, при цьому, слідчим суддею було вірно враховано, що органом досудового розслідування не проведено відповідних вимірювань, не здійснено відбір зразків з печей чи інших частин зерносушарок на підтвердження тих обставин, що СФГ «Урожай» здійснюється діяльність, наслідком якої є надходження в атмосферне повітря шкідливих речовин у концентраціях, які перевищують встановлені державою екологічні стандарти і висновок спеціалістів в екологічній сфері з цього приводу, в матеріалах провадження також відсутній.

Також, слідчим суддею було вірно встановлено відсутність ризиків, передбачених ч.2,11 ст.170 КПК України, на існування яких посилався слідчий, з врахуванням того, що на час розгляду клопотання, СФГ «Урожай» працювало безперервно, оскільки був сезон збору урожаю.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність належного підтвердження того, що СФГ «Урожай» здійснює небезпечні викиди в атмосферне повітря понад встановлену норму, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про арешт зазначеного у клопотанні слідчого майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо незаконності, невмотивованості оскаржуваного рішення та невідповідності висновків фактичним обставинам даного провадження, оскільки слідчим суддею не було враховано, що доданими до клопотання Актами Державної екологічної інспекції у Сумській області №92/04 від 26 лютого 2021 року та №436/04 від 28 вересня 2021 року було підтверджено, що внаслідок діяльності, пов`язаної із використанням зерносушарок, на які слідчий просив накласти арешт, відбуваються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і СФГ «Урожай» зобов`язано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки при вирішенні питання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за ознаками ч.1 ст. 241 КК України, слідчим суддею було вірно зазначено, що об`єктивною стороною вказаного злочину є не здійснення діяльності без отримання спеціальних дозволів, а забруднення або інша зміна природних властивостей атмосферного повітря шляхом насичення його певними речовинами та матеріалами внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей або довкілля, на підтвердження чого докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що необхідно накласти арешт у зв`язку з тим, що зерносушарки, що знаходяться у с. Василівка Роменського району Сумської області та належать СФГ «Урожай», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, якими безпосередньо підтверджується факт незаконного використання стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин, оскільки в матеріалах провадження також відсутні докази того, що за результатом проведення відповідних вимірювань було встановлено, що саме внаслідок використання вказаних зерносушарок в атмосферне повітря надходять шкідливі речовини, з перевищенням встановлених екологічними стандартами концентрацій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у клопотанні слідчого не доведено наявності підстав для арешту зерносушарок, що знаходяться у с. Василівка Роменського району Сумської області та належать СФГ «Урожай», і таких доказів під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження здобуто не було.

Крім того, колегія суддів зауважує, що на спростування доводів апелянта, 18 жовтня 2021 року Департаментом захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації СФГ «Урожай» було надано дозвіл №-7 від 12 жовтня 2021 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

З врахуванням вищезазначеного, колегія судді вважає, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.170,173,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2021 року, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000095 від 28 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, було відмовлено, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4