Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 лютого 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року у справі за клопотанням ДУ «Катеринівська ВК (№ 46)» про приведення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, на підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року клопотання ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» про приведення у відповідність до закону вироку стосовно ОСОБА_7 - задоволено.

Приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 - в частині призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України, визначивши покарання за цей злочин у виді п`яти років обмеження волі, визначивши остаточну міру покарання за вказаним вироком на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

З урахуванням вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року остаточна міра покарання ОСОБА_7 відповідно до ч.4 ст.70 КК України визначена 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що закон України від 22.11.2018 року за № 2617-VIII, яким внесено зміни до санкції ч.1 ст.309 КК України шляхом виключення за вчинені дії покарання у виді позбавлення волі, поліпшив становище осіб, які вчинили ці кримінальні правопорушення до набрання Законом чинності.

Зазначає, що замість заміни судом покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України згідно ст. 74 КК України за правилами, встановленими ч.1 ст. 72 КК України, з 1 року позбавлення волі на 2 роки обмеження волі, судом визначено покарання у виді 5 років обмеження волі, що фактично становить 2 роки 6 місяців позбавлення волі, тобто призначив засудженому покарання більш тяжке, ніж призначене вироком суду від 15.05.2018 року, чим обтяжив становище засудженого.

Просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», привести вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 15.05.2018 року стосовно ОСОБА_7 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання за вказаним вироком призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 185 КК України, яким йому призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч.1 ст. 309 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Разом з тим, відповідно до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01. 07. 2020 року, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що в даному випадку нова санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає більш м`який вид покарання, аніж позбавлення волі, суд першої інстанції, вирішуючи питання в порядку ст. 537 КПК України, обґрунтовано змінив вид покарання за ч.1 ст.309 КК України з позбавлення волі на обмеження волі.

Проте, суд першої інстанції приводячи вирок у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22. 11. 2018 року, змінюючи призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі на 5 років обмеження волі, не врахував, що відповідно до положень ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, чим погіршив становище засудженого.

Суд першої інстанції, змінивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України з 1 року позбавлення волі на 5 років обмеження волі, що фактично становить 2 роки 6 місяців позбавлення волі, призначив покарання більш тяжче, ніж було призначене вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і з врахуванням положень п.4 ст. 409 КПК України, вбачає підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання ДУ «Катеринівська ВК (№ 46)» про приведення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 на підставі ч.1,ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 15 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

У решті вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3