Справа № 443/1315/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/890/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000390 від 03 червня 2018 року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілих адвоката ОСОБА_10

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2021 року, -

встановила:

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання
Застосовано до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 12 жовтня 2021 року включно.
Покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , або з іншого місця, де він буде проживати, попередньо проінформувавши прокурора або суд, без дозволу суду в період з 21.00 год. до 7.00 год.;
2) прибувати до суду за першим викликом;
3) не відлучатися за межі території смт. Журавно Стрийського району Львівської області без дозволу суду;
4) повідомляти прокурора або суд, про зміну свого місця проживання;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон;
6) носити електронний засіб контролю.
Копію вироку для виконання в частині обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді домашнього арешту надіслано Стрийському РУП ГУ НП в Львівській області.
Роз`яснено ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Цивільні позови ОСОБА_11 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої на момент звернення до суду з позовом доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_11 та у користь ОСОБА_12 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 5000 (п`ять) тисяч гривень кожній з них.
Скасовано арешт майна, накладений на автомобіль «MITSUBISHI LANCER 1.5», р.н. НОМЕР_1 відповідно до ухвали слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 03.06.2018.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку, ОСОБА_6 , 3.06.2018р. у проміжку часу 4.15-05.00 год., керуючи автомобілем «MITSUBISHI LANCER 1.5», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою сполученням «Миколаїв Жидачів Калуш», в сторону м. Калуш, проїжджаючи її ділянку між смт. Журавно та с. Монастирець, що не доїжджаючи 430 м. до другорядної дороги, яка веде до с. Мельнич, Жидачівського району Львівської області, грубо порушив вимоги «Правил дорожнього руху України», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. та введені в дію з 01.01.2002р., а саме Р.1 п.1.3, 1.5; Р.2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а), в); Р.12 п.п. 12.1, 12,6; Р.13 п.п.13.1 та 13.3, які виразились в тому, що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння (згідно висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.06.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння), рухаючись ділянкою дороги, на якій по її середині та з правого краю було багато вибоїн, із перевищенням безпечної швидкості, яка на даній ділянці дороги не повинна була б перевищувати 34 км/год, тим самим під час вибору в установлених межах безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а під час об`їзду перешкод у вигляді вибоїн не вибрав безпечних інтервалів до них, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до втрати поперечної стійкості автомобіля та виїзду його на праве по напрямку руху узбіччя, і як наслідок, наїзду на дерево. Внаслідок вказаного порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, пасажир автомобіля «MITSUBISHI LANCER 1.5», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №64/18 від 25.07.2018, отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі та передпліччі по зовнішній поверхні, садна на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки, крововилив в м`яких покровах тім`яної ділянки голови, субарахноїдальний крововилив лівої тім`яної частки головного мозку, крововилив в м`яких тканинах нижньо-грудного та поперекового відділів хребта, компресійний перелом 9-го грудного хребця, уламковий перелом 10-го грудного хребця, переломи поперечних відростків 7-9-го грудних хребців зліва, переломи 9-11-го ребер зліва по прихребтовій лінії та 11-го ребра зліва по лопатковій лінії, забій обох легень, лівобічний гемоторакс та правобічний гіневмогемоторакс (дреновані в Жидачівській КЦРЛ), лінійні розриви фіброзної капсули з поверхневим ушкодженням паренхіми діафрагмальної поверхні правої частки печінки, поперечний розрив грудного відділу аорти, ускладнений масивним крововиливом, об`ємом 2200 мл. в ліву плевральну порожнину, що в сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку призвели до смерті потерпілої, та знаходяться в причинно - наслідковому зв`язку із вищеописаною ДТП. В свою чергу інший пасажир автомобіля ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно висновку експертизи № 79/2018 від 13.07.2018, отримала закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням, забійні садна спини, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити. Звільнити ОСОБА_6 від покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбаченого ст.286 ч. 2 КК України, з випробуванням строком на 3 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що обставиною, що пом`якшує покарання підсудному, що зовсім не було враховано судом, є часткове визнання вини, його щиросердечне розкаяння в частині вчиненого і неодноразове вибачення перед потерпілими, активне сприяння слідству у розкритті кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданих збитків в розмірі до 50 000, надання яких потерпілим припинилося через їх надмірну постійну агресію щодо відмови підсудного негайно купити ОСОБА_11 з її співмешканцем квартиру в м. Калуш Івано - Франківської області, оскільки потерпіла ОСОБА_11 відмовилася від придбання квартири її онуку Даниїду в смт. Журавно Стрийського району Львівської області. Суд не врахував також тієї обставини, що підсудний міг вчинити кримінальне правопорушення в силу збігу тяжких обставин через перенесену в дитинстві хворобу - епілепсію, про що надано суду відповідні медичні документи, на які суд взагалі не зверну в уваги.

За час проведення досудового слідства підсудний вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей, включно зі сторони потерпілих, у скоєному проявив щиросердне розкаяння.

Апелянт зазначає, що освідування особи проводилось в Жидачівській ЦРЛ з порушеннями про що ним зазначено у зверненнях до суду, а тому факт знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не доведено, включно кількість проміле в крові не була визначена якщо допустити навіть наявність алкоголю в організмі, який можна припустити, попав в організм підсудного через злий жарт його знайомих, які могли його добавити до енергетичних напоїв, які вживав вночі ОСОБА_6 , а тому доказів перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час скоєння ним кримінального правопорушення немає.

Звертає увагу, що 13.08.2021 р. прокурор ОСОБА_15 вкотре під час чергового судового засідання заявив безпідставно чергове клопотання про обрання втретє підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який було вже раніше застосовано до останнього під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_16 від 30.08.2019 року терміном на два місяці, тобто до 30.10.2019 року, який ОСОБА_6 не був порушеним жодного разу з 30.08.2019 року по 30.10.2019 року, включно до 03.12.2019 року, часу постановлення нової ухвали.

Дане клопотання прокурора стороною захисту було повністю заперечене як таке, що не відповідає дійсним обставинам справи та є направленим на погіршення умов підсудного, який має постійне місце проживання, роботи, рідних і близьких за місцем проживання і реєстрації.

Вважає, що висновок суду є передчасним, помилковим та таким, що направлений на порушення принципу змагальності, що доводиться нижче наведеним.

Апелянт наголошує, що в клопотанні прокурор посилається на висновок медичного огляду ОСОБА_6 від 03.06.2018 року, який не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки такий був проведений в порушення ст.18, 20 КПК України у супроводі поліцейського ОСОБА_17 в Жидачівській ЦРЛ черговим лікарем ОСОБА_18 , яка не є наркоголом, відповідно до якого ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. При цьому даний висновок не затверджений печаткою лікувального закладу, не є зареєстрованим, такий не надався на руки ОСОБА_6 з метою його подальшого оскарження, де складався даний висновок через проведення дослідження сечі за допомогою експрес - тесту, який нічим більше не підтверджений кількість етанолу у висновку також не вказана, який міг би бути в допустимій нормі.

Щодо характеризуючих особистість обставин зазначає, що ОСОБА_6 є приватним підприємцем, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, жодного разу не мав приводів до поліції, не притягався до жодної адміністративної відповідальності. Крім цього він має стійки соціальні зв`язки: проживає разом із батьками. У зв`язку із неодноразовим знаходженням під домашнім арештом, ні одного разу не порушував покладених на нього обов`язків. На обліку у психлікарні або в нарколога не перебуває. З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити підсудному менш суворе покарання в межах санкції статті.
Судом було проігноровано ряд клопотань щодо визнання недопустимими докази, отримані неналежним шляхом, по яким суд не прийняв жодного рішення, не зазначивши про це у вироку. Судом не витребовувалася інформація з медичних та інших органів, у наданні якої було відмовлено стороні захисту, також не було викликано для допиту в суді понятого при проведенні слідчого експерименту 05.06.2018 року ОСОБА_19 , жителя с. Станкова Калуського району Івано - Франківської області, який є співмешканцем потерпілої ОСОБА_11 , тобто заінтересованою особою, використання якої заборонено ст.223 КПК України
Судом 13.08.2021 року було проігнороване клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготування з підсудним промови у дебатах, що поставило їх в залежне від суду становище, оскільки призначаючи дане судове засідання, суд не повідомив нас по те, що 13.08..2021 року судове слідство буде завершуватися без розгляду усіх попередніх клопотань сторони захисту.

На думку апелянта, про фальсифікацію матеріалів на досудовому слідстві свідчить також те, що слідчі дії проводилися до початку внесення відомостей в ЄРДР. але за надуманим кримінальним провадженням № 0000380, що мало місце о 11 : 26 :27 03.06,2018 року,тоді як слідчий ОСОБА_17 проводив допит потерпілої ОСОБА_14 в якості свідка з 09:05 до 09:15 03.06.2018 року, у виклику якого нам суд неодноразово відмовляв, щоб унеможливити з`ясування цієї та інших обставин. Цим же слідчим до внесення відомостей в ЄРДР був допитаний в якості свідка ОСОБА_6 з 09 : 30 до 10 . 15 03.06.2018 року та свідок ОСОБА_20 з 10 : 25до 10 : 35 03.06.20178 року. Дані процесуальні документи відсутні в матеріалах кримінального провадження №0000390, з якими сторона захисту ознайомлювалась за участі слідчого Струж П.

На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявності пом`якшуючої обставини покарання та відсутності обтяжуючих, вважає, що достатнім у даному випадку згідно ст.75 КК України було б звільнення від покарання з іспитовим строком на 3 роки на розсуд суду. Суд фактично призначив майже максимальне покарання в межах санкції статті що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі засудженого.

Покарання з випробуванням без позбавлення волі, на думку сторони захисту, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 представник потерпілих адвокат ОСОБА_21 подав заперечення.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, виступ прокурора, законного представника потерпілого та представника потерпілих, які заперечили апеляційну скаргу, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам відповідно до ст. 94 КПК України, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок є незаконним через суворість покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого є безпідставними, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції покарання призначене ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 65 КК України, при цьому враховано, дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування. Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 по справі судом першої інстанції не встановлено. Обтяжуючими відповідальність ОСОБА_6 обставинами судом першої інстанції визнано вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Враховано, що обвинувачений вчинив неумисний тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються по місцю проживання, потерпілі мають до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру та просять його покарати суворо.
Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається апелянт, як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, немає. Доводи апеляційної скарги з даного приводу безпідставні, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання за видом і терміном, і з реальним його відбуванням, колегія суддів, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини , що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно застережень, наведених у п. 9 Постанови, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі с. 75 КК України має бути належним чином мотивоване.

Висновок суду першої інстанції про не можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України є обґрунтованим, колегія суддів погоджується, що вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не може знижувати ступінь суспільної небезпеки особи винного, який дозволив собі вживати спиртні напої та наркотичні засоби, керувати транспортним засобом і наражати на небезпеку оточуючих осіб, в тому числі учасників дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції врахував позицію потерпілої сторони щодо призначення ОСОБА_6 виду та розміру покарання, однак вона не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

На переконання колегії суддів, уникнення особою реального покарання за даних обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, про те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_6 основне покарання у вигляді реального позбавлення волі і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів, зазначені вище обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 у своїй сукупності, давали суду достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»: щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.

Водночас, твердження апелянта про те, що обвинувачений щиросердечно розкаявся в частині вчиненого, то на переконання колегії суддів, в даному випадку, обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_22 щире каяття відсутня враховуючи вищевикладене.
Вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання мотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_6 , стороною захисту не наведено.

Щодо викладених в апеляційній скарзі доводів про недостовірність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід зазначити, що такі є безпідставними, огляд обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння проведено відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, висновок про перебування ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому дій, а саме ч.2 ст. 286 КК України, в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, спростовуються доказами наявними в матеріалах кримінально провадження, які досліджені судом першої інстанції, таким дана належна оцінка, зокрема висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість в реакції від 3.06.2018р., з якого чітко вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Вказаний висновок був складений на підставі даних, що містились в Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість в реакції № 7 від 3.06.2018р., яким встановлено, що на підставі проведених черговим лікарем ОСОБА_18 тестів, ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Стосовно покликань захисника ОСОБА_8 щодо відмови судом першої інстанції стороні захисту у клопотанні про відкладення судового засідання з метою надання часу для підготовки до судових дебатів, то на переконання колегії суддів такі є надуманими та на увагу не заслуговують, оскільки, як з`ясовано в суді апеляційної інстанції всім учасникам даного кримінального провадження було відомо на якій стадії перебуває судове слідство, суддею суду першої інстанції таким наголошувалось про необхідність бути готовими до завершення судового слідства, в свою чергу і до судових дебатів.

В ході судового слідства судом першої інстанції було допитано всіх свідків в даному кримінальному провадженні, допити свідків під час досудового слідства в основу вироку не лягли.

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції і призначення нового розгляду, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в трьохмісячний термін до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4