КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0001254стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Також судом ухвалено вирок Голосіївського районного суду м. Києві від 03.04.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, до покарання у види штрафу в розмірі 850 грн.виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 27 жовтня 2021 року, зарахувавши йому у строк покарання, час його попереднього ув`язнення у період з 28.07.2021 по 26.10.2021 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 28.07.2021 о 01 годині ОСОБА_6 знаходився у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14. На виході з магазину, ОСОБА_7 який виконував обов`язки охоронця магазину, зробив зауваження знайомому ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 із хуліганських мотивів, діючи з необережності у виді протиправної недбалості наніс ОСОБА_7 кулаком правої руки один удар в обличчя (на рівні верхньої губи зліва), що спричинило тілесне ушкодження у вигляді рани шкіри верхньої губи ліворуч. Від отриманого удару ОСОБА_7 , втративши рівновагу тіла, упав з висоти росту, ударившись при цьому головою (скоренево-тем`яною ділянкою) о підлогу, в результаті чого отримав тілесне ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, яка утворилася за імпресійно-інерційним (ударно-протиударним) механізмом, у вигляді: синців обох повік справа; субарахноідального крововилива зліва; субдурального крововилива над лівою скоренево-тім`яною ділянкою; геморагічних вигнищ крововиливів у паренхіми зліва в скореневій частці; перелом скореневої та тім`яної кісток справа, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.

На вказаний вирок, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і кваліфікацію його дій, просить змінити оскаржуваний вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання у виді 240 годин громадський робіт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на ст. 65 КК України, та зазначає, що при постановленні вироку особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Проте цих вимог закону суд не врахував та призначив йому суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001254 стосовно ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за згодою учасників судового розгляду, після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому дій, за обставин, викладених в обвинувальному акті та погодився з фактичними обставинами справи, керуючись вимогами ст. 349 КПК України суд першої інстанції дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції з точки зору його законності та обґрунтованості, колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та при ухваленні вироку, судом були порушені.

Так, ухвалюючи вирок суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого з хуліганських мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, при обставинах викладених у вироку, є доведеною. При цьому формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, протирічить кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 128 КК України.

Змінюючи мотив злочину, який визначений в обвинувальному акті як раптово виниклі неприязні відносини, суд виходив з того, що за наслідками допиту обвинуваченого у судовому засіданні, з урахуванням обставин скоєного злочину, нетривалого часу подій, що йому передували, відсутності будь-яких взаємодій з потерпілим до моменту удару, такий мотив не був доведений, а тому дійшов висновку, що ОСОБА_6 діяв з хуліганських мотивів.

При цьому, суд зазначив, що визначення мотиву злочину, як однієї з ознак суб`єктивної сторони правопорушення відбувається зокрема за наслідками допиту особи, яка їх вчиняє, а тому встановлення іншого мотиву, ніж зазначено у обвинувальному акті, без дослідження інших доказів, ніж показань обвинуваченого, не суперечить вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи рішення про недоцільність дослідження інших доказів у справі, суд вказав, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, проте суд залишив поза увагою ту обставину, що в обвинувальному акті при викладені фактичних обставин та формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 умисно, протиправно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень (маючи можливість це передбачити, діючи з більшою обачністю) наніс один удар в область голови зліва ОСОБА_7 , від чого останній впав на підлогу та вдарився головою, в результаті чого отримав тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, кваліфікувавши, при цьому, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 128 КК України, як вчинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.

На ці суперечності обвинувального акта не звернув суд уваги і в ході підготовчого судового засідання, призначивши судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акта.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, в силу ч.1 ст. 370 КПК України слід визнати істотними та такими, що перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення, що згідно ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для його скасування, а тому, виходячи з системного аналізу положень ст. 404, 407, 412 КПК України, застосовуючи положення ч.6 ст. 9 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, вирок суду стосовно ОСОБА_6 - скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості покарання та його пом`якшення, колегією суддів не перевіряються та підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду, враховуючи, що ОСОБА_6 згідно даних про його особу, які містяться в матеріалах справи, крім даного кримінального правопорушення, також обвинувачується в ряді кримінальних правопорушень, у тому числі тяжкому, в інших кримінальних провадженнях, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні №0001254 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 квітня 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_8 ОСОБА_3