Справа№ 938/533/21
Судове провадження № 1-кп/938/107/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду кримінальне провадження №0000015 від 20.05.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив відкрите викраденення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_4 близько 11.00 год. 07.05.2021 року перебував на подвір`ї свого господарства, що розміщене в АДРЕСА_1 , де займався господарськими роботами.

У цей час повз його господарство проходив знайомий йому місцевий мешканець ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_4 почав розмову, в ході якої попросив позичити йому п`ять гривень. ОСОБА_6 погодився та діставши свій гаманець почав в ньому шукати купюру номіналом 5 гривень. Коли останній відкрив свій гаманець, ОСОБА_4 помітив в ньому грошові купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень та по 100 (сто) гривень. У той час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите заволодіння вказаними грошовими коштами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 , відкрито, шляхом вільного доступу, утримуючи руки ОСОБА_7 , вийняв із вищевказаного гаманця чотири купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 2 000 гривень. Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Однак, згодом того ж самого дня, приблизно о 13.30 год., ОСОБА_4 повернувшись до себе додому виявив ОСОБА_6 на території свого господарства. Продовжуючи свої злочинні дії поєднані єдиним злочинним умислом направленим на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, вийняв з кишені куртки останнього гаманець, відкрив його та відкрито заволодів наявними в ньому грошовими коштами на загальну суму 1 300 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 3 300 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як грабіж.

У даному кримінальному провадженні під час судового засідання поступила угода про примирення від 28.09.2021 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яка укладена за участю захисника обвинуваченого відповідно до вимог ч.1 ст. 468, ст.471 КПК України.
Згідно з даною угодою, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні прокурор надав суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, і просив ухвалити вирок, яким затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому покарання, узгоджене між ним та потерпілим в угоді про примирення, зазначивши, що в обвинувачення відсутні дані щодо приналежності обвинуваченого до категорії осіб, щодо яких відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України не призначаються громадські роботи, як вид кримінального покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Також обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що не є інвалідом І чи ІІ групи.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій за ч. 1 ст. 186 КК України є правильною.
Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України. А для потерпілого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявка клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим (підозрюваним) може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання (добровільне відшкодування завданих збитків), обставин, що обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку) узгоджене обвинуваченому покарання у виді 150 годин громадських робіт буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як громадські роботи.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374,469,471,474-475 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28.09.2021 року між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя Наталія ЧЕКАН