Справа № 405/4/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області капітан юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 10.06.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1 КК, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна,-
встановив :

слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено 29.12.2021 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: барсетку чорного кольору; портмоне чорного кольору; Мобільний телефон марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці телефону знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора «МТС» (Россія), серійний номер НОМЕР_2 ; одну купюру номіналом 50 російських рублів; одну купюру номіналом 200 російських рублів; три купюри номіналом 100 російських рублів; п`ять купюр номіналом 2000 російських рублів; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; пластикову картку «Пятерочка» № НОМЕР_4 ; банківську картку «Мир» № НОМЕР_5 ; пластикову картку «Лукойл» № НОМЕР_6 ; металевий ключ сріблястого кольору; картку платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; дві відкриті пачки сигарет марки «Winston»; відривну частину бланку про прибуття іноземного громадянина або ОБГ в місце перебування; два кабелі зарядного пристрою; пластикову картку «Летуаль»; пластикову картку «Каri Каrі»; чотири візитні картки; пластикову картку «Магнит».
На обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000028 від 10.06.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює Кіровоградська обласна прокуратура.
Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Гайворон Кіровоградської області громадянин - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимою особою впродовж тривалого часу, а саме з початку 2020 року, точної дати встановити не представилось за можливе по 13 березня 2021 року, підтримуючи так звані «злодійські традиції», не підкорюючись вимогам чинного законодавства України та не визнаючи загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу здобув повагу та авторитет серед учасників організованої злочинної групи, осіб, якими є наразі обвинувачувані у кримінальному провадженні №0000017 від 01.07.2020 особи, а саме мешканці м. Гайворон Кіровоградської області - ОСОБА_6 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України та ОСОБА_8 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, а також серед інших громадян з числа осіб, якими є мешканці м. Гайворон Кіровоградської області та прилеглих населених пунктів, зокрема обвинувачуваний у кримінальному провадженні №0000012 від 13.05.2021 за ч. 2 ст. 307 КК України - громадянин ОСОБА_9 , а також наразі засуджені особи, зокрема вироком від 24.06.2021 Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 307 КК України громадянин ОСОБА_10 та вироком від 24.06.2021 Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307 КК України громадянин ОСОБА_11 .
Так, перебуваючи у тісних стосунках та систематично контактуючи з вищевказаними особами, будучи особисто усвідомленим в їх прямій причетності до наркообігу в регіоні, громадянин ОСОБА_4 , котрий перед ними та іншими місцевими мешканцями відкрито позиціонував себе так званим «смотрящим» по м. Гайворон, схвально ставився до їх протиправної діяльності, чим також здобув повагу і авторитет серед членів вказаного організованого злочинного угруповування.
В подальшому, ОСОБА_4 , маючи попередньо здобутий серед членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів авторитет, як особи, яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, навесні 2020 року, точної дати встановити не представилось за можливе, під час проведення особистих зустрічей (так званих злочинних зібрань, сходок) з учасниками даного організованого злочинного угруповування, котрі відбувались у м. Гайворон Кіровоградської області, останніми не висувались суперечення проти прийняття рішення щодо визнання (призначення) ОСОБА_4 в статус особи, яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки, а саме так званим «смотрящим» по м. Гайворон Кіровоградської області.
Визнання членами вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів авторитету ОСОБА_4 і визнання (призначення) його так званим «смотрящим» по м. Гайворон відбулось з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності на території м. Гайворон Кіровоградської області, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», подальшого розподілу (обліку) коштів та майна серед учасників вказаного організованого злочинного угруповування, в тому числі доходів одержаних злочинним шляхом від реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктах, здійснення сфер злочинного впливу.
Після призначення «смотрящим» за м. Гайворон , з метою встановлення та поширення свого злочинного впливу на членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, ОСОБА_4 встановив загально-визначені правила поведінки та вимагав безумовного їх дотримання вказаними особами. При цьому, будь-який спротив дотриманню встановлених ОСОБА_4 правил поведінки негайно подавлявся як ним особисто шляхом застосування морального тиску та психологічного насильства.
Крім цього, з метою поширення свого злочинного впливу на членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, а також контролю за дотриманням встановлених ним правил поведінки, за погодженням із ОСОБА_4 відбувся розподіл ролей за окремими напрямками злочинної діяльності, у тому числі пов`язаної із виготовленням психотропних речовин та реалізацією наркотичних засобів і психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів.
Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед учасників даного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, ОСОБА_4 виконував наступні функції:
- прийняв на себе всю повноту неформальної влади над особами, котрі вчиняли протиправні дії, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;
- розробив загально-визначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх при вчиненні протиправних дії, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин;
- забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків особами причетними до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;
- здійснював збір та розподіл коштів, в тому числі здобутих злочинним шляхом, від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;
- забезпечував наповнення так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі від діяльності пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;
- контролював постачання прекурсорів для виготовлення психотропних речовин учасниками даного організованого злочинного угруповування;
- вів так звану «бухгалтерію», тобто облік надходження та затрачення коштів чи матеріальних благ на потреби учасників даного організованого злочинного угруповування, тобто неформальні списки, у яких зазначаються кошти здобуті злочинним шляхом, прихід/розхід коштів, у яких зазначено всі надходження до «злодійського общака»;
- вирішував спори, які виникали між членами даного організованого злочинного угруповування та іншими особами причетними до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій.
В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 , в період часу з весни 2020 року (точної дати встановити не виявилося за можливе) по 13 березня 2021 року, тобто до моменту викриття злочинної діяльності членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території м. Гайворон Кіровоградської області.
27.08.2021 в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою проживання громадянина ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі, серед яких боєприпаси, а саме: корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5 та засіб підриву, а саме уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (висновок за результатами проведення комплексної вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/112-21/6071 від 29.07.2021), а також гвинтівочні патрони 7,62 мм (7,62х54 R), які можуть використовуватись для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін. у кількості 20 (двадцяти) одиниць (висновок за результатами проведення експертизи зброї №КСЕ-19/112-21/6070-БЛ від 29.07.2021).
Передбаченого законом дозволу на зберігання бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв ОСОБА_4 , не мав.
Викладені обставини дають об`єктивні підстави підозрювати громадянина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у тому, що за вказаних вище обставин, своїми умисними діями ним вчинено встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у частині 5 статті 255 КК України та незаконне придбання і зберігання бойових припасів.
29 грудня 2021 року на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Бачівськ» на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 про надання дозволу на затримання підозрюваного було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.12.2021 о 18 год. 15 хв. в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 було вилучено наступні предмети: барсетка чорного кольору; портмоне чорного кольору; паспорт громадянина України № НОМЕР_7 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці телефону знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 ; сім-картка оператора «МТС» (Россія), серійний номер НОМЕР_2 ; одна купюра номіналом 50 російських рублів; одна купюра номіналом 200 російських рублів; три купюра номіналом 100 російських рублів; п`ять купюр номіналом 2000 російських рублів; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; пластикова картка «Пятерочка» № НОМЕР_4 ; банківська картка «Мир» № НОМЕР_5 ; пластикова картка «Лукойл» № НОМЕР_6 ; металевий ключ сріблястого кольору; картка платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; дві відкриті пачки сигарет марки «Winston»; відривна частина бланку про прибуття іноземного громадянина або ОБГ в місце перебування; два кабелі зарядного пристрою; пластикова карта «Летуаль»; пластикова картка «Каri Каrі»; чотири візитні картки; пластикова карта «Магнит».
В ході проведення обшуку вилучено предмети, які являються речовими доказами. Крім того було вилучено документи, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Вилучені речі і документи мають суттєве значення для об`єктивного, повного і всебічного проведення досудового розслідування, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та мати доказове значення для доведеності вини осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
З метою збереження, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження на вказані речові докази, а саме: вилучені у встановленому кримінальним процесуальним кодексом порядку речі необхідно накласти арешт.
З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.
Слідчий в судовому засіданні уточнив клопотання, просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці телефону знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора «МТС» (Россія), серійний номер НОМЕР_2 ; одну купюру номіналом 50 російських рублів; одну купюру номіналом 200 російських рублів; три купюри номіналом 100 російських рублів; п`ять купюр номіналом 2000 російських рублів; банківську картку «Мир» № НОМЕР_5 та відривна частина бланку про прибуття іноземного громадянина або ОБГ в місце перебування, оскільки вказані речі і документи відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки матеріали клопотання не містять доказів обгрунтованої підозри. Крім того, дане клопотання не містить жодних доводів, що вилучене майно може бути речовим доказом в даному кримінальному провадженні, відсутня постанова слідчого про визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні 0000028 від 10.06.2021. Окрім того, мобільний телефон було вилучено з порушенням вимог ч.2 ст. 168 КПК України.
Підозрюваний в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі.
Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали клопотання надані стороною кримінального провадження слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000028 від 10.06.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
29.12.2021 о 18 год. 15 хв. в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 було вилучено наступні предмети: барсетка чорного кольору; портмоне чорного кольору; паспорт громадянина України № НОМЕР_7 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці телефону знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 ; сім-картка оператора «МТС» (Россія), серійний номер НОМЕР_2 ; одна купюра номіналом 50 російських рублів; одна купюра номіналом 200 російських рублів; три купюра номіналом 100 російських рублів; п`ять купюр номіналом 2000 російських рублів; посвідчення водія № НОМЕР_3 ; пластикова картка «Пятерочка» № НОМЕР_4 ; банківська картка «Мир» № НОМЕР_5 ; пластикова картка «Лукойл» № НОМЕР_6 ; металевий ключ сріблястого кольору; картка платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; дві відкриті пачки сигарет марки «Winston»; відривна частина бланку про прибуття іноземного громадянина або ОБГ в місце перебування; два кабелі зарядного пристрою; пластикова карта «Летуаль»; пластикова картка «Каri Каrі»; чотири візитні картки; пластикова карта «Магнит».
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав та свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Оскільки, винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці телефону знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора «МТС» (Россія), серійний номер НОМЕР_2 ; одну купюру номіналом 50 російських рублів; одну купюру номіналом 200 російських рублів; три купюри номіналом 100 російських рублів; п`ять купюр номіналом 2000 російських рублів; банківську картку «Мир» № НОМЕР_5 та відривна частина бланку про прибуття іноземного громадянина або ОБГ в місце перебування, оскільки останні відповідають критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту.
Разом з тим, жодних доказів того, що вказане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не містяться. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про голослівність зазначених тверджень останнього.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутній протокол огляду вилучених речей і документів, а також постанова про визнання майна речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000028 від 10.06.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1 КК, ч. 1 ст. 263 КК України, в яких зазначено, які сліди вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі вилучені речі та яке доказове значення вилучені речі мають в рамках даного кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя відзначає, що клопотання слідчого в контексті мотивування необхідності накладення арешту на зазначене майно є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що грунтується на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В даному випадку вилучення мобільного телефону марки «Itel», чорно-фіолетового кольору, на задній кришці якого знаходиться пластика картка «МТС» без сім-карти, з моб. № НОМЕР_1 суперечить положенням ст. 168 КПК України, а тому є незаконним.
Окрім того, як вбачається зі змісту протоколу обшуку затриманої особи(особи, яка взята під варту) і огляду речей та акті прийому-передачі від 29.12.2021 року не зазначено, що доступ до них обмежувався їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім того, посилання слідчого у поданому клопотанні, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення чи перетворення речового доказу не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

У клопотанні не наведено доводів стосовно настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170- 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області капітан юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 10.06.2021 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1 КК, ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_12