Провадження № 1-кс/643/5255/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №0003294 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тема Гана, ганця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, при невстановлених обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та розмірі, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

30.11.2021 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 30.11.2021 - 22 год. 26 хв. до 01.12.2021 - 00 год. 08 хв. у ході якого виявлено та вилучено пластикову ємкість з речовиною рослинного походження зеленого кольору, 63 полімерних пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору - вид якої на даний час встановлюється, та 5 полімерних пакетів з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-21/26686-НЗПРАП від 01 грудня 2021 року, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою у перерахунку на суху речовину 0,9789 г, 1,2069 г, 1,8320 г, 1,0147 г, 1,0248 г, (загальна маса 6,0573 г), обіг якого заборонено відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (таблиця № І, список № 1 Переліку), який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою подальшого їх збуту.
Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та вказував, що він вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може:
- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, що є достатньо суворим покаранням;
- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, чинити тиск свідків чи іншим чином спонукати їх до відмови від показань або їх зміни по даному кримінальному провадженню;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, законного джерела доходу не має, підозрюється у вчиненні злочину з метою збагачення, у зв`язку з чим, існують підстави вважати, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність, пов`язана зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Згідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на підставі ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, орган досудового слідства вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України.
Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні обставини злочину не заперечував, однак не погоджується з кваліфікацією органів досудового слідства, оскільки не мав мети збуту, а зберігав для власного використання. Просив в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, а обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки на утриманні має неповнолітню дитину, неофіційно працює, опікується своєю рідною тіткою, яка має ряд хронічних захворювань, та потребує постійного стороннього догляду.

Захисник ОСОБА_4 на судовому засіданні вказав на те, що ризики необґрунтовані, не погоджується з кваліфікацією, яка построєна на припущеннях. Його підзахисний раніше не судимий та жодних правопорушень до теперішнього часу не скоював, неофіційно працює, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, тітку 1948 року народження, з рядом хронічних захворювань, яка потребує постійного стороннього догляду, зареєстроване та фактичне місце мешкання. У задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою просив відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту за місцем фактичного мешкання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

01.12.2021 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 01.12.2021 належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується: протоколом обшуку від 30.11.2021 проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 30.11.2021 проведеного за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 64 Д, гаражний бокс № НОМЕР_1 ; речовими доказами; допитом свідка ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання від 01.12.2021; протоколом огляду предмету від 01.12.2021; висновком експерта №СЕ-19/121-21/26686-НЗПРАП від 01 грудня 2021 року.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчините інше кримінальне правопорушення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тема Гана, громадянин України, маючий вищу освіту, одружений, на утриманні має малолітню дитину, тітку похилого віку, працює неофіційно, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає в м. Харкові.
Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України від 17 жовтня 2013 року зазначено, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове увязнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі "Бекчєв проти Молдови" (Becciev v. Moldova).
Також слід зауважити, що відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв протиУкраїни") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).
Надані слідчим докази, з погляду на практику Європейського суду з прав людини, можна вважати такими, що на теперішній час достатньо обґрунтовують підозру ОСОБА_6 на даному етапі розслідування, а перелічені ризики - переховування від органу розслідування та суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення - виключати не можна, однак прокурором не доведено переконливого обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , пов`язаного з триманням під вартою.
Так, слідчий суддя не може погодитись з тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний має молодий вік, раніше не судимий, зареєстрований та має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, позитивно характеризується, з огляду на що, та враховуючи норми ч.4 ст.194 КПК України, вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003294 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на строк два місяці та покласти на нього такі обов`язки:

- в період часу з 22.00 години до 06.00 години наступного дня не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- прибувати до слідчого Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова чи до Московського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

- не виїжджати за межі населеного пункту, де мешкає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- докласти зусиль до офіційного працевлаштування.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1