ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/619/21 Номер провадження 11-кп/814/993/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000023 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кобеляки Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим і засуджений:

- за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн;

- за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно засуджений до штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2550 грн.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він в ніч з 06 на 07 січня 2020 року, за попередньою змовою з особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, незаконно проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_9 .
Цієї ж ночі, приблизно о 03 годині, після проникнення до вказаного будинку, ОСОБА_8 , діючи з іншою особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки з потерпілим ОСОБА_9 , наніс останньому удари кулаками та ногами у взутті, спричинивши легке тілесне ушкодження у вигляді садна на фоні синця на задній поверхні правого плеча.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить збільшити розмір моральної шкоди, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_8 25000 грн.
При цьому зазначає, що внаслідок вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень був порушений уклад його життя, він втратив можливість поїхати на заробітки та витратив багато часу для свого відновлення.
Вказує , що моральна шкода спричинена стражданнями, які пов`язані з фізичним болем, страхом та душевними переживаннями.
Стверджує, що пережив сильний стрес, внаслідок чого почались головні болі, безсоння та нервозність.
Звертає увагу, що обвинувачений не вибачився та не відшкодував шкоду.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого, проте вважав за необхідне в пом`якшити призначене покарання з огляду на неправильне застосування судом ч.2 ст.70 КК України, міркування обвинуваченого та його захисника, які погодилися з доводами прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 і ч.1 ст.162 КК України не оспорюються ніким із учасників провадження.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Також суд врахував конкретні обставини і наслідки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, характер і глибину моральних страждань потерпілого, інші негативні впливи, в тому числі і наведені в апеляційній скарзі та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зазначеної у вироку суми, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому місцевий суд належним чином мотивував своє рішення, взяв до уваги відсутність доказів щодо намірів потерпілого виїхати на заробітки за кордон, звернув увагу на його пояснення про погіршення стану здоров`я ще до вчинення кримінальних правопорушень.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Призначаючи обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, місцевий суд не дотримався вимог ч.2 ст.70 КК України.
Так, приписами цієї норми Закону встановлено, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ч.1 ст.162 цього Кодексу - у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ці кримінальні правопорушення на підставі ч.2 ст.12 КК України є кримінальними проступками.
Враховуючи наведені вимоги закону, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в даному випадку не може перевищувати ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тому вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання необхідно змінити, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.162 КК України, до покарання, обраного судом, а саме:

- за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн;

- за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4