Справа № 489/8832/21
Провадження № 1-кп/489/624/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

26 січня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0001413 від 15.10.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дилятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - згідно з ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію» № 580-УІІІ від 02.07.2015, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 проходить службу в Національній поліції України на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Миколаївській області та має спеціальне звання старший лейтенант поліції.

14.10.2021 року ОСОБА_6 заступив на службу в добовому наряді у складі наряду "Корвет 0303" по забезпеченню публічної безпеки та порядку, попередження та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень на маршрутах патрулювання, здійснення превентивних поліцейських заходів. При цьому ОСОБА_6 перебував в поліцейському однострої та з вогнепальною зброєю.

14.10.2021 року о 22:15 год. потерпілий ОСОБА_6 спільно з інспектором взводу №2, роти №1, батальйону №2 УПП в Миколаївській області ОСОБА_7 рухався на службовому автомобілі марки "Skoda" моделі "Rapid" із р.н. НОМЕР_1 по проспекту Богоявленському в напрямку вулиці Південної у м. Миколаєві та проїжджаючи повз зупинку громадського транспорту "Південна", де знаходилась бригада швидкої медичної допомоги та велике скупчення людей, самостійно виявили порушення публічної безпеки. З метою забезпечення публічної безпеки і порядку та попередження ймовірного вчинення противоправних дій, потерпілий ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 направились до вказаного скупчення людей.

14.10.2021 року приблизно о 22:18 год. перебуваючи на добовому чергуванні згідно з графіком чергувань за жовтень місяць 2021 року потерпілий ОСОБА_6 та інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Миколаївській області ОСОБА_7 , перебуваючи в поліцейському однострої та з табельною вогнепальною зброєю, прибули на місце порушення публічної безпеки і порядку, де помітили ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та поводив себе агресивно відносно оточуючих.

З метою з`ясування обставин події та недопущення подальшого порушення публічної безпеки, на підставі ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_3

14.10.2021 року о 22:23 год., коли ОСОБА_6 перебував на зупинці громадського транспорту "Південна", що розташована на проспекті Богоявленському у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, достеменно знаючи, що поліцейський ОСОБА_6 виконує свої службові обов`язки, та, діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні і явної неповаги до працівника поліції, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», з метою недопущення виконання службових обов`язків останнім, підійшовши до нього, кулаком лівої руки наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в область нижньої щелепи справа, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця підборіддя справа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

21.12.2021 між обвинуваченим та потерпілим укладена угода про примирення відповідно до ст. 471 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді двох років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Вказані вид, міра покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням визначені сторонами угоди з урахуванням визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, відсутності у потерпілого претензій до обвинуваченого. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор підтримав угоду про примирення обвинуваченого з потерпілим та вважав, що є всі підстави для її затвердження судом.

Потерпілий, обвинувачений та його захисник підтримали угоду та просили її задовольнити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_6 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди у вказаному кримінальному провадженні, суд враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.12.2018 у справі № 756/11661/17, відповідно до яких вбачається, що «при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів середньої тяжкості - двооб`єктного (багатооб`єктного) злочину (ч. 2 ст. 345 КК України), суд має керуватись не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримуватись їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес». Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси. Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що зміст укладеної угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України. Обґрунтованих підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у цій конкретній категорії проваджень Суд не встановив».

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 21.12.2021 про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки зміст укладеної угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України, і можливість призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 21.12.2021 про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1