ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4204/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ТОВ «Електроенерджі» про закриття кримінального провадження № 0000146 від 11.07.2020 та скасування майна, -
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2021 року на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ТОВ «Електроенерджі» про закриття кримінального провадження № 0000146 від 11.07.2020 та скасування майна.
Вивчивши подану скаргу із доданими до неї документами, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК України якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.
Згідно ст. 64-2 КПК України представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа.
Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:
1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;
2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;
3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації.
За змістом норм кримінального процесуального закону особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, також може бути представником заявника.
Згідно зі ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.
Частиною 1 статті 50 КПК України, визначено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно положень ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти у межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI), під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Проте, адвокатом до матеріалів скарги надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру.
Однак, розгляд слідчим суддею скарг на дії, бездіяльність слідчого, прокурора є окремою процесуальною дією, на яку видається окремий ордер.
Разом із тим, адвокат позбавлений можливості самостійного посвідчення відповідності оригіналів копій, оскільки це не передбачено положеннями КПК України і Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВП ВС у справі № 9901/847/18 від 05.06.2019.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Тоді як, інших документів на підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ТОВ «Електроенерджі» у Дарницькому районному суді м. Києва до матеріалів скарги додано не було, як того вимагає закон.
Отже, із зазначеного встановлено, що вказану клопотання на подано особою яка не має на це відповідних повноважень.
Судом враховується, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання із боку держави.
Враховуючи те, що адвокатом до матеріалів клопотання не надано оригінал ордеру на вчинення окремої процесуальної дії, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, та договір про надання правової допомоги, повноваження його як представника належним чином не підтверджені, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення клопотання, у зв`язку з тим, що клопотання подано особою, яка не має права подавати скаргу.
Керуючись ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання повернути особі, яка її подала.
Одночасно суддя роз`яснює, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного судупротягом п'яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: