Справа № 304/1384/21 Провадження № 1-кп/304/330/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 12 жовтня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перечин, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з початковою освітою, неодруженої, має на утриманні дев`ятеро малолітніх дітей, тимчасово непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 вчинила шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, за наступних обставин.

Так, 21 січня 2019 року обвинувачена ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, умисно внесла до заяви № 220 від 21 січня 2019 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», форма якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, неправдиві відомості як підставу для нарахування такої соціальної допомоги, при цьому приховавши інформацію про постійне проживання з батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , яку подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого у період з січня по червень 2019 року незаконно отримала соціальну допомогу в сумі 2 157, 72 грн, чим спричинила державі матеріалі збитки на вказану суму.

Тим самим ОСОБА_3 скоїла проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачена ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених судом обставин, та із зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину обвинуваченої ОСОБА_3 і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винної: ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання охарактеризована з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, скарг з боку сусідів та односельчан на її поведінку не надходило, до адміністративної відповідальності не притягалася, на обліках відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області не перебуває, неодружена, має на утриманні дев`ятеро малолітніх дітей, тимчасово непрацююча, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинила вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого нею проступку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення проступку, особу обвинуваченої, те, що кримінальне правопорушення вчинила вперше, а також позицію обвинуваченої, викладену у заяві, відповідно до якої вона просила призначити їй покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в межах санкції, за якою кваліфіковано її дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для її виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

При цьому, суд враховує положення ст. 4 та 5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 190 КК України в редакції від 11 січня 2019 року, яка діяла на момент вчинення злочину (21 січня 2019 року), що підлягає до застосування, оскільки передбачає менш суворе покарання, покращує становище особи, а отже має зворотну силу в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуюча: ОСОБА_1