ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/7318/21
Провадження № 1-в/210/35/22

"18" лютого 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 , захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) заяву ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гірник, Донецької області, українця, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 20 вересня 2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.115 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ "Криворізька виправна колонія (№ 80)",

початок строку відбування покарання 29.07.2016 року, кінець 04.05.2025 року,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України),

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ "Криворізька виправна колонія № 80", в якій засуджений просить про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року призначено розгляд заяви в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання ОСОБА_5 .

Позиції сторін.
Представник ДУ «КВК № 80» не підтримав заяву засудженого, оскільки він лише стає на шлях виправлення.
ОСОБА_5 свою заяву підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину, став на шлях виправлення, працює.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 підтримала заяву засудженого просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, вважав її подачу передчасною.
Обставини, встановлені судом.
В Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80» відбуває покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_5 засуджений 20 вересня 2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.115 КК України, до 10 (десяти) років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання період з 29.07.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 23.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_5 під час утримання в Установі виконання покарання № 6 (м. Артемівськ), характеризувався негативно, мав три стягнення за порушення режиму відбування покарання, заохочень не мав.
З 28.11.2017 року ОСОБА_5 по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька, виправна, колонія №80». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, має 3 (три) заохочення.
Працевлаштований різноробітником в цеху «ДПД-2». Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних, та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення неслужбових стосунків. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній :вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», участі у виховних заходах, які провадяться в установі не бере.
Відповідно до статті 126 КВК України навчається до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався.
Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій не бере.
Відповідно до статей 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримує посилки.
07.05.2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи згідно ст. 101 КВК України, але у зв`язку із заявою засудженого було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.
На профілактичному обліку установи не перебуває.
Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили.
За весь час відбування ОСОБА_5 має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та 3 (три) стягнення за порушення режиму відбування покарання, які погашені у встановленому законом порядку.
Згідно підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, визначила ступінь ймовірної небезпеки для суспільства як «НИЗЬКИЙ».
Мотиви та висновку суду
Згідно до положень частин 1, 3 статті 82 Кримінального кодексу України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року визначено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Розглядаючи подання щодо застосування більш м"якого покарання до засудженого та оцінюючи ступінь його виправлення, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.
Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.
З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.
Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.
В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, що є безумовною підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м"яким, матеріалами та документами особової справи не підтверджено, про що свідчить наступне.
Встановлено, що засуджений протягом строку відбування покарання, а саме з 05.08.2016 року та по теперішній час, мав 3 (три) стягнення за порушення режиму відбування покарання, які станом на момент розгляду заяви погашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення засуджений отримав у грудні 2016 року, та переважна кількість стягнень пов`язана з відмовою від виконання законних вимог та порушенні режиму відбування покарання, тощо. Засуджений отримав лише 4 (чотири) заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, останнє отримав у квітні 2021 року.
ОСОБА_5 характеризується посередньо. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавдення волі, з яких період попереднього ув"язнення - з 29 липня 2016 року по 23 жовтня 2017 року зараховано з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі. За вироком суду, вину не визнавав.
Суд зазначає, що в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).
З дослідження щоденника індивідуальної роботи з засудженим вбачається, що станом на 28 грудня 2021 року ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення.
Дані факти не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення. Інших даних на підтвердження виправлення засудженого не наведено, та не надано при розгляді клопотання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.
Крім того, суд звертає увагу, що кримінальне законодавство вимагає від засудженого доводити своє виправлення в період усього часу відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його праці за весь період відбування покарання, який мав чотири заохочення та три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, з призначеного покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, фактично відбув дві третини, невідбута частина покарання становить більше ніж три роки, враховуючи чималий перерахунок строку попереднього ув`язнення з 29.07.2016 року по 23.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також те, що засуджений за оцінкою ступеня виправлення станом на грудень 2021 року лише стає на шлях виправлення, суд вважає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передчасною.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
На думку суду, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, більш ніж на три роки, з огляду на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 , не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому суд приходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час став на шлях виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому заяву засудженого ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.ст.7, 117, 392, 370,393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст.82 КК України, ст.6 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2022 року та проголошено 21 лютого 2022 року о 09год.40хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1