Справа № 202/7545/21
Провадження № 1-кс/202/6551/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000884 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № №0000884 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000884 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно матеріалів клопотання, 01 грудня 2021 року приблизно о 17 год. 10 хв., водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «ГАЗ 330202», державний номерний знак: НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Дніпровське шосе в Довгинцівському району м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з боку с. Червоні Поди в напрямку пр. Гагаріна, де в районі електроопори №230, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 , 2016 р.н., які стояли на розділовій смузі, позначеній дорожньою розміткою 1.3 Правил дорожнього руху, без руху та яких після наїзду відкинуло на зустрічну смугу руху де на них здійснив наїзд вантажний автомобіль «DAF XF 105 460» р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом «Bodex Kis 3B», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Надалі водій автомобіля марки: «ГАЗ 330202», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 покинув місці пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 від отриманих травм загинула на місці пригоди та малолітній ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелом склепіння черепу, відкритого перелому ноги, стан тяжкий, з якими був госпіталізований до КП «КМКЛ №8».

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2021 року за № 0000884 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України.
01 грудня 2021 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено вантажний бортовий малотонажний автомобіль марки «ГАЗ 330202», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 28.03.2017 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павла Лазового, буд. 2.

Наведене зумовило прокурора звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням.
01 грудня 2021 року вантажний бортовий малотонажний автомобіль марки: «ГАЗ 330202», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглядати клопотання без повідомлення власників вказаного у клопотанні майна.
Прокурор в судове засідання не з`явився, натомість надав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику власників майна.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Виходячи з інформації, викладеної у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, питання арешту якого порушується у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, у зв`язку з чим вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000884 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України- задовольнити.
Накласти арешт на вантажний бортовий малотонажний автомобіль марки: «ГАЗ 330202», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія: НОМЕР_4 від 28.03.2017 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1