Справа № 126/2527/20
Провадження №11-кп/801/138/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий, розлучений, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України з призначенням йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 19.08.2020 до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Вирішено долю речових доказів,
в с т а н о в и в :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він в ніч з 07.08.2020 на 08.08.2020 перебував у приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпивав алкогольні напої.
Під час розпиття алкогольних напоїв 08.08.2020 близько 04 годині між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, відразу ж після якого, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_9 , взяв до правої руки металеву кочергу, яка до цього стояла в іншій кімнаті вказаного приміщення, підійшов до ОСОБА_9 , що сиділа на ліжку в спальній кімнаті, та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, наніс їй декілька ударів кочергою в область спини, обличчя та голови, що є частинами тіла, де розташовані життєво важливі органи останньої, тим самим, спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких вона в подальшому померла на місці події, а він ліг спати на підлозі цієї ж кімнати.
Прокинувшись вранці, цього ж дня, близько 09:00 год, ОСОБА_7 підійшов до ліжка, на якому лежала ОСОБА_9 та побачив, що вона не подає ознак життя. Переконавшись, у смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вирішив залишити труп останньої в своєму будинку та не повідомляти про її смерть родичів, правоохоронні органи та інших осіб. Після цього, ОСОБА_7 залишив своє домоволодіння та пішов вживати алкогольні напої.
Повернувшись додому близько 23:40 год, ОСОБА_7 , вирішив позбутися трупа ОСОБА_9 та приховати його. З цією метою ОСОБА_7 обгорнув труп в килим, що знаходився на підлозі у кімнаті біля нього та, поклавши його на візок, прикріплений до двоколісного велосипеду, повіз за межі м. Бершадь, в напрямку с. Війтівка, де залишив труп ОСОБА_10 на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0129, поміж рослинами кукурудзи.
У ході проведення огляду місця події 19.08.2020 труп ОСОБА_9 виявлено на земельній ділянці кадастровий помер :01:003:0129, у місці де його залишив ОСОБА_7 , та вилучено старшим слідчим відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку експерта № 39 від 19.08.2020 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, подвійного перелому обох кісток носа, перелому виличної кістки з відривом останньої від черепа. Дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупого твердого предмета, індивідуальні чи групові особливості якого не відобразилися у морфологічних властивостях вказаних ушкоджень, тому встановити їх ступінь важкості не є можливим, скільки морфологічний перебіг прижиттєвих змін визначити неможливо у зв`язку з різко вираженими гнильними змінами тіла. Враховуючи дані судово- медичних експертиз безпосередню причину смерті встановити не можливо у зв`язку з різко вираженими гнильними змінами тіла, однак, наявність тілесних ушкоджень, які мали місце в ділянці голови та обличчя, тобто забійна рана голови, подвійний перелом кісток носа, перелом виличної кістки з відривом останньої від черепа, не виключають можливість свідчити про те, що смерть ОСОБА_9 могла настати внаслідок черепно-мозкової травми.
Згідно висновку експерта № 39/1 від 02.11.2020, ушкодження у вигляді: забійної рани голови, подвійного перелому обох кісток носа відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді перелому виличної кістки з
відривом останньої від черепа відноситься до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що покази потерпілої ОСОБА_12 щодо його умисних дій на позбавлення життя ОСОБА_9 не відповідають дійсності (перекручені), а також свідка ОСОБА_13 , покази якої побудовані на чутках та здогадках. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_9 була інвалідом 2 групи та незадовго до смерті перебувала на амбулаторному лікуванні у Вінницькому туберкульозному диспансері, вживала сильнодіючі препарати та в її крові знайшли алкоголь в розмірі 1, 2 проміле та не досліджено зв`язок між алкоголем та медичними препаратами.

Не враховані його пояснення з приводу того, що він проводив реанімаційні заходи потерпілій. Також не враховано дані судово-медичної експертизи, в якій зазначено, що безпосередню причину смерті ОСОБА_9 встановити неможливо, а експерт в судовому засіданні ОСОБА_14 пояснив що тілесні ушкодження не були прямими, а наносились побічно, не взято до уваги, що на відеодослідженні шльопанці (капці) знаходились на відстані більше 20 метрів, а у вироку зазначено, що вони знаходились на відстані 5-6 метрів від тіла.

Також судом не розглядалось питання можливості виникнення тілесних ушкоджень в області голови під час перевезення тіла.

Крім того, зазначив про те, що він проходить пожиттєву терапію через незадовільний стан здоров`я, який важко підтримувати в умовах тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання згідно санкції даної статті.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 під час суперечки наніс ОСОБА_9 3-4 удари в область спини, після того, як потерпіла повідомила, що погано себе почуває, надавав їй медичну допомогу, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 погано себе почуває, поїхав до аптеки та, придбавши нашатирний спирт, дав їй понюхати, потім дав води, вранці намагався її врятувати, та проводив реанімаційні заходи, всі ці заходи вказують на те, що у обвинуваченого не було прямого умислу на вбивство потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному вбивстві, його дії за ч.1 ст. 115 КК України судом кваліфіковано вірно.
В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково, а саме у нанесенні потерпілій тілесних ушкоджень, заперечивши при цьому умисел на позбавлення її життя.
Зокрема ОСОБА_7 визнав, що у нього з ОСОБА_9 виникла суперечка, в ході якої він взяв із сусідньої кімнати кочергу та наніс кілька ударів потерпілій по спині, при цьому зазначив, що остання сиділа в цей час на дивані. Удари він наносив збоку, тримаючи кочергу правою рукою. Всього наніс приблизно 3-4 удари. При цьому обвинувачений вказав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте повністю розумів всі свої дії. Також, ОСОБА_7 зазначив, що після нанесених ударів ще спілкувався з ОСОБА_9 . В ході їх спілкування, вона повідомила, що погано себе почуває, а тому він викликав таксі та поїхав до аптеки, де придбав нашатирний спирт. По приїзду до будинку дав їй його понюхати. Далі, ОСОБА_9 випила стакан води та сказала, що лягає спати, так як через алкоголь погано себе почуває. Далі ОСОБА_7 пішов спати до іншої кімнати. Рано, приблизно о 9:00 год., ОСОБА_7 зайшов до літньої кухні, де спала ОСОБА_9 та почав її будити аби запропонувати похмелитися, проте остання не подавала ознак життя.
В своїх показах ОСОБА_7 вказав, що оскільки ОСОБА_9 , була ще тепла, він намагався її врятувати та проводив реанімаційні заходи, однак вони були безрезультатними.
Щодо обставин приховання тіла ОСОБА_9 , ОСОБА_7 зазначив, що вивіз його на велосипеді з прикріпленим візком, при цьому тіло замотав у килим. Тіло сховав на кукурудзяному полі. Крім того, вказав, що на відстані, 5-6 метрів від тіла залишив її взуття.
Надаючи свої покази, ОСОБА_7 , зазначив, що не викликав швидку і приховав тіло, так як боявся, що його позбавлять волі.
При апеляційному розгляді даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 підтримав дані покази.
Проте, про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, свідчать наступні докази: протокол огляду місця події від 19.08.2020, згідно якого старшим слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_15 , за участі спеціаліста ОСОБА_16 та завідувача СМЕ ОСОБА_17 , а також потерпілої ОСОБА_18 , в присутності понятих, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , було проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0129, яка розташована за межами населеного пункту м. Бершадь, яка на час огляду була засіяна рослинами кукурудзи та на якому було виявлено труп жіночої статі. Присутня під час огляду ОСОБА_18 , впізнала виявлений труп, за одягом, взуттям, тілобудовою та волоссям, як свою безвісно зниклу дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До протоколу долучено ілюстровані таблиці, із зображенням місця виявлення трупа ОСОБА_9 ; протокол обшуку від 19.08.2020 року, згідно якого ОСОБА_7 добровільно видав металеву кочергу, якою наносив удари ОСОБА_9 , килим, в який було замотано її труп та візок, яким його вивезено за межі домоволодіння; протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2020 з відеозаписом, де ОСОБА_7 показав механізм нанесення кочергою ударів ОСОБА_9 на манекені та яким чином завертав труп та транспортував його за межі м. Бершадь до кукурудзяного поля, вказавши місце, де залишив труп та в якому положенні, протоколу огляду трупа від 20.08.2020, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_9 , в поперековій ділянці зліва якого візуально вбачалася рана, яка проникала в черевний простір. Крім того, в лобовій ділянці трупа, справа також мала місце лінійна рана, дном якої являються кістки склепіння черепа, висновки експерта №39 від 19.08.2020, № 39/1 від 02.11.2020, 3 211 від 27.08.2020, висновок судово-психіатричного експерта №286 від 28.09.2020, показання потерпілої, свідків тощо.

Доводи апелянтів щодо наявності підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 115 КК України вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Із системного аналізу закону та п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України №2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи від 07.02.2003 випливає, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України), та вирішенні питання про умисел необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
На переконання колегії суддів встановлені фактичні обставини події злочину під час судового розгляду в суді першої інстанції спростовують версію сторони захисту щодо вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Так, судом першої інстанції було враховано, що механізм, характер, спосіб завдання та кількість ударів та локалізація тілесних ушкоджень, більшості яких завдана у життєво-важливі органи вказують на те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої.
Про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої свідчить і знаряддя вбивства, яким є кочерга, що є важким предметом, при тому, що вага потерпілої, зі слів обвинуваченого, була близько 50 кг.
Встановлені під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 обставини кримінального правопорушення, зокрема, щодо невиклику швидкої допомоги обвинуваченим для потерпілої, при тому, що за його показами він повністю розумів всі свої дії, а також щодо обставин приховання тіла ОСОБА_9 переконливо свідчать про прямий умисел на заподіяння смерті потерпілій.
Доводи сторони захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілій обвинувачений наносив в область спини спростовуються висновком експерта №39 від 19.08.2020, у якому зазначено, що забійна рана голови, подвійний перелом обох кісток носа, перелом виличної кістки з відривом останньої від черепа не виключають можливість свідчити про те, що смерть ОСОБА_9 могла настати внаслідок черепно-мозкової травми.
При цьому у висновку зазначено, що у зв`язку з різко вираженими гнильними змінами тіла слідів чи будь-яких ознак переміщення тіла, волочіння не виявлено.

Крім того, не заслуговують увагу посилання обвинуваченого з приводу того, що він намагався врятувати та проводив реанімаційні заходи щодо потерпілої, оскільки швидку допомогу до неї не викликав, хоча сам пояснював, що виявлене ним тіло потерпілої було ще теплим, отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, обвинувачений розумів можливість надати допомогу потерпілій, однак цього не зробив, що свідчить про його умисел на умисне вбивство.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині перекваліфікації його дій на ч.2 ст. 121 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції статті, за якою його засуджено, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який до затримання мав постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину та обставину, яка його обтяжує - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Інформацією незадовільного стану здоров`я обвинуваченого суд апеляційної інстанції не володіє.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, враховуючи, що даний злочин вчинено відносно життя, що є найвищою цінністю в державі та є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4