Справа № 158/3232/21
Провадження № 1-кс/0158/1282/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000557, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

До Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000557, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що під час патрулювання працівниками СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП було зупинено транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив деревину без відповідних документів.

За даним фактом 23.11.2021 зареєстроване кримінальне провадження №0000557 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 246 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей 22.11.2021 слідчим СВ ОСОБА_3 було проведено огляд місця події на узбіччі вулиці Садова в м. Ківерці, де виявлено та вилучено транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ», р.н.з. НОМЕР_1 , на якому знаходилась різана деревина (дрова) породи осика, вільха, береза, дуб. Крім того, в ході огляду вилучено свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В подальшому автомобіль «ЗИЛ-ММЗ», синього кольору з р.н.з. НОМЕР_1 із деревиною, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відповідно до постанови слідчого від 23.11.2021 були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Оскільки вилучений автомобіль з деревиною та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення та відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому, просили клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, щодо накладення арешту на деревину не заперечував.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучене під час огляду місця події майно, а саме: транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ», р.н.з. НОМЕР_1 , на якому знаходилась різана деревина (дрова) породи осика, вільха, береза, дуб, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання в частині накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», р.н.з. НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження вказаного майна, не позбавляючи власника права користуватися ним, на думку слідчого судді, відповідає критерію розумності та співрозмірності.

Разом з тим, слідчим та прокурором не наведено будь-яких обставин на підтвердження того, що вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення або відповідність його критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Саме лише визнання слідчим свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу речовим доказом в даному кримінальному провадженні не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно. Відтак, клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 22 листопада 2021 року в ході огляду місця події майно, а саме:

- транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати будь-яким чином дане майно та надавши можливість власнику користуватися вказаним майном;

- деревину, яка знаходиться на транспортному засобі марки «ЗИЛ-ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасово позбавивши власника можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином даним майном.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене 22 листопада 2021 року в ході огляду місця події майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 відмовити.

Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 22 листопада 2021 року транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 негайно повернути власнику ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 12 год. 45 хв. 26 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1