Дата документу 09.09.2021 Справа № 324/1118/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 324/1118/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/965/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 9 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дворище Міорського району Вітебської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

01 квітня 2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилася у житловій кімнаті літньої кухні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання. В цей час між нею та її співмешканцем ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 , діючи умисно з метою заподіяння смерті, за допомогою ножа, який вона взяла на столі житлової кімнати, нанесла один удар ОСОБА_9 в область грудної клітини зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження, після чого покинула місце скоєння злочину. Від тілесного ушкодження настала смерть ОСОБА_9 . В подальшому, труп ОСОБА_9 було виявлено 03.04.2018 року у частково зруйнованому будинку, який розташований на території домоволодіння за вищезазначеною адресою.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 100 від 08.05.2018 року смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою, про що свідчить наявність крововиливів в ліву плевральну порожнину в об`ємі 1700 мл. рідкої крові та 150 мл. темно-червоних рихлих згортків, в навколосерцеву сорочку в об`ємі 200мл., помірне кровонаповнення головного мозку, нирок, недокрів?я артеріального русла міокарда, наявність смугоподібних крововиливів під ендокардом лівого шлуночку. Поранення лівої половини грудної клітки являється проникаючим колото-різаним і утворились від дії плоского, одностороннього гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Вказане тілесне ушкодження є небезпечним для життя та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Вироком колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2021 року:
ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і їй призначено покарання у вигляді 7-ми (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту її фактичного затримання, тобто з 03 квітня 2018 року.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи на користь держави в розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 00 копійок.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить застосувати до неї ст. 69 КК України та пом`якшити їй покарання, зменшивши строк.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона повністю визнала свою вину, щиро розкаялась у скоєному, раніше не судима, має батька 80 років, який мешкає один, має серйозне захворювання серця та потребує її допомоги. Крім того, вказує, що перебуває у СІЗО вже 3 роки та за цей час погіршився стан її здоров`я та вона потребує лікування, яке в умовах слідчого ізолятора неможливо провести.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим. Просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне нею кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією вказаної статті.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачена не заперечує, що вчинила протиправне діяння відносно загиблого ОСОБА_9 . Разом з тим, сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_7 зумовлені насильницькими діями щодо неї з боку ОСОБА_9 та у останньої не було бажання та наміру позбавляти загиблого життя, а було на меті лише зупинення протиправних дій щодо неї. Так, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 неодноразово виникали сварки, в ході яких останній завдавав обвинуваченій тілесних ушкоджень. З показань ОСОБА_7 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що у день події між нею та ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів виник конфлікт, в результаті якого він застосовував до неї фізичну силу, наносивши чисельні удари в різні частини тіла, та погрожував подальшою розправою. Сприймаючи загрозу своєму життю, обвинувачена схопила ніж, для того, щоб ОСОБА_9 злякався та зупинився, однак останній попрямував в її сторону та вона, злякавшись, нанесла удар ножем в грудну клітину потерпілого. Зрозумівши, що сталося, обвинувачена підійшла до ОСОБА_9 , підняла футболку та не побачила рани та крові, внаслідок чого подумала, що не попала в нього ножем. Вказані показання ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показаннями свідків сторони обвинувачення та потерпілої, а також висновком судово-медичної експертизи № 63 від 13.04.2018 року, відповідно до якого обвинувачена отримала тілесні ушкодження при викладених нею обставинах.

Вказує, що пом`якшуючими покарання обставинами є: повне визнання вини обвинуваченою, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого, який, перебуваючи в стані сп`яніння, чинив щодо неї фізичне насильство. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченої, яка є раніше не судимою особою, усвідомила суспільну небезпечність своїх дій та запевнила суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчиняти кримінальних правопорушень, вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням відсутності заперечень учасників процесу та у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу лише в частині пом`якшення покарання, просив застосувати до обвинуваченої положення ст. 69 КК України.
Обвинувачена у судовому засіданні підтримала апеляційні скарги та просила пом`якшити покарання.
Прокурор у судовому засіданні висловила заперечення вимогам апеляційних скарг, вказавши про вірність кваліфікації дій обвинуваченої та призначеного покарання. Зазначила, що обвинувачена зникла з місця скоєння злочину, не надавши допомоги потерпілому. Обвинувачена пішла з дому та пиячила і лише 03.04.2018 року виявили труп потерпілого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду захисник зазначив, що оскаржує вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання внаслідок його суворості, у зв`язку з чим колегією суддів вирок в частині доведеності провини, оцінки досліджених доказів, а також кваліфікації дій ОСОБА_7 не переглядається.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту зводяться до вимог про застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Стосовно вимог апеляційних скарг щодо пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання судова колегія виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначені судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідають зазначеним вище вимогам закону.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, судом першої інстанції визнано щире каяття, а обставин, що у відповідності до положень ст. 67 КК України, обтяжують покарання, суд не встановив.

Крім того, призначаючи покарання у виді позбавлення волі, місцевим судом взято до уваги сукупність обставин, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо призначення покарання.

Так, за даними стосовно особистості обвинуваченої, остання раніше не судима, на спец обліках не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, а саме як особа, яка не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, в стані сп`яніння агресивна та некерована (т. 4 а.п. 185).

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені усі відомості, які характеризують обвинувачену в достатньому об`ємі, її ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаним обставинам.

Також суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , врахував та взяв до уваги і певні негативні обставини у поведінці загиблого відносно обвинуваченої під час їх сумісного проживання .

Звертає увагу і обставини, що мали місце після скоєння злочину у вигляді не надання обвинуваченої потерпілому допомоги, ОСОБА_7 пішла з дому та пиячила, поки 03.04.2018 року не було виявлено труп потерпілого його родичами.

З урахуванням всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Зазначені вище обставини відносно особи обвинуваченої у сукупності із особливою тяжкістю скоєного кримінального правопорушення безумовно свідчать про суспільну небезпечність ОСОБА_7 і давали суду підстави для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Колегія суддів зауважує, що належна кримінально-правова охорона життя людини є важливим завданням, успішне виконання якого значною мірою залежить від правильного застосовування кримінального закону, вважає, що особа, яка вчинила злочин проти життя та здоров`я особи повинна нести справедливе покарання.

Обставини, на які посилається обвинувачена, як на підстави для пом`якшення розміру покарання у вигляді наявності у неї батька похилого віку, який має серйозне захворювання серця та потребує її допомоги, та погіршення її стану здоров`я через перебування у СІЗО та необхідності лікування, яке неможливо провести в умовах слідчого ізолятора, не знайшли свого підтвердження з огляду на матеріали кримінального провадження, що також не встановлено і міськрайонним судом. Не надано таких доказів і при апеляційному розгляді.

На думку колегії суддів, у своїх апеляційних скаргах сторона захисту не наводить переконливих доводів щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок його суворості, як не навела сторона захисту їх і у межах апеляційного розгляду, а отже правильність висновків суду першої інстанції у цій частині не є спростованими.

Апеляційний суд зауважує, що встановлені у справі пом`якшуючі покарання обставини суд першої інстанції поклав в основу висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією кримінального правопорушення.

Посилання захисника на не зазначення у вироку в якості пом`якшуючої покарання обставини активного сприяння обвинуваченою розкриттю злочину не впливає на висновки суду першої інстанції на неможливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України.

Суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, як щире каяття, для визнання обставин, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують покарання , не потрібно, щоб вони без винятку були одночасно виявлені судом по конкретній справі.

Така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, на яку посилається захист, судом не виявлено.

Отже, всі обставини, вказані в апеляційних скаргах захисту, були ретельно вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та міру покарання, яку слід призначити обвинуваченій ОСОБА_7 .

При цьому, наявність пом`якшуючої покарання обставини, перше притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності обґрунтовано покладені місцевим судом на користь висновку про призначення обвинуваченій покарання у мінімальній межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 115 КК України.

Додатково з приводу наведених доводів сторони захисту в своїх апеляційних скаргах, слід зазначити, що на переконання колегії суддів, вони не є достатньо переконливими для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та можливість пом`якшити призначене покарання або призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою наведеною нормою.

Отже, підстав для застосування відносно ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів сторони захисту як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке б тягло за собою зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відхилення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4