КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Отрадне Ленінградської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 15.02.2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», модель «E 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався прямо проїжджою частиною вул. Предславинської зі сторони вул. Федорова у напрямку вул. Щорса у м. Києві у своїй смузі руху, де дорога має одну смуги руху у попутному напрямку та одну смугу руху у зустрічному напрямку, позначеними дорожньою розміткою 1.1, 1.12, 1.14.2 Правил дорожнього руху України.
Під`їжджаючи до регульованого світлофором перехрестя з вул. Щорса на дозволяючий сигнал світлофора повертав ліворуч на вул. Щорса у напрямку вул. А. Барбюса. Наближався до регульованого пішоходного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2. та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, розташованого по вул. Щорса у м. Києві.
У цей час вказаним пішоходним переходом рухалась ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вул. Щорса зліва направо відносно руху керованого ОСОБА_7 автомобіля.
Під час руху ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 10.1, 16.2 та, керуючи технічно справним автомобілем моделі «MERCEDES-BENZ», модель «E 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вказаній проїзній частині, був неуважним до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , не урахував дорожню обстановку, яка полягала у наявності світлофорного об`єкту інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2, які інформували його про наявність небезпеки на цьому пішохідному переході, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб впевнитись у відсутності пішоходів на пішоходному переході, внаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_6 , заподіявши їй тяжке тілесне ушкодження.
Прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, в решті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, через те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно врахував позитивні дані про особу засудженого, який скоїв злочин вперше, характеризується позитивно, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує, часткове відшкодування завданих потерпілій збитків, адже протягом близько шести років з часу вчинення злочину обвинувачений відшкодував потерпілій лише незначну частину збитків у сумі 10150 грн., тоді як відповідно до вироку вартість витрат на лікування становила 41660,18 грн., та не вживав заходів до відшкодування потерпілій моральної шкоди.
Також суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину, який був пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілій було завдано важкої травми у вигляді відкритої черепно-мозкової травми.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, не є достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Неналежне врахування судом першої інстанції ступеню тяжкості вчиненого злочину та безпідставне врахування обставини, що пом`якшує покарання, часткового відшкодування завданих потерпілій збитків, призвело до необґрунтованого звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням в цій частині судом апеляційної інстанції нового вироку, яким ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах вимог апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Печерського районного суду міста Києва від 05.07.2021 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 роки за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок Печерського районного суду міста Києва від 05.07.2021 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3