УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб СВ ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність службових осіб СВ ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою, в якій просить зобов`язати службових осіб СВ ГУНП в Запорізькій області вчинити дію, припинити бездіяльність, а саме у відношенні до кожного фігуранта, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, видати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, допитати ОСОБА_4 , 1971 року народження.
В обґрунтування скарги зазначив, що 22.11.2021 року, біля 12.00 год., він звернувся до ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
Однак після спливу 24 години, повноважені особи СВ ГУНП в Запорізькій області не вчинили дій щодо внесення відомостей до ЄРДР, чим порушили вимоги ч. 2 ст. 214 КПК України та Наказ Генеральної прокуратури № 298 «Про ведення ЄРДР».
З огляду на викладене, на думку особи, яка подала скаргу, службовими особами СВ ГУНП в Запорізькій області, допущено бездіяльність та не виконані вимоги ст. 214 КПК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2021 року, відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 від 22.11.2021 року.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з підстав викладених у ній.
Уповноважена особа СВ ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, вислухавши заявника, дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобовязання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.
Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28.05.1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
За положеннями ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст. 7 КПК України, в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Положеннями частини 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Саме під час здійснення досудового розслідування слідчим, дізнавачем надається оцінка всім здобутим під час його проведення доказів в їх сукупності та кожному окремо, в результаті чого вирішується питання щодо правильності кваліфікації діянь.
Слідчі органи повинні застосовувати всі засоби, передбачені законом, для проведення ефективного розслідування.
У силу ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2021 року, клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково. Накладено арешт на майно, яке вилучене 05.11.2021р. в ході обшуку у приміщенні квартирі АДРЕСА_1 , а саме: предмети схожі на патрони у кількості 3х шт. з маркуванням «МАС 9мм Р.А.» упаковано до спец пакету № 7084067; предмет схожий на патрон з маркуванням «МАС 9мм Р.А.» упаковано до спец пакету 7084069; предмет схожий на пістолет марки «EKOL ARAS COMPACT» з магазином до нього, упаковано до спец пакету 7084077; магазин для предмету схожого на пістолет маркування відсутнє, упаковано до спецпакету № 7084071; предмет схожий на пістолет марки «EKOL MAJOR Cal.9 мм Р.А.К.» за № НОМЕР_1 упаковано до спец пакету № 7084074; предмет схожий на кирку з дерев`яною ручкою упаковану до спец пакету 7084068; предмет схожий на ніж з ручкою виготовлену із дерева з зображенням хреста, упакована до спец пакету № 7084070. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
При дослідженні слідчим суддею у судовому засіданні змісту заяви ОСОБА_3 від 22.11.2021 року встановлено, що в ній відсутні передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення слідчими, які проводили обшук та під час обшуку вилучили певне майно, кримінального правопорушення.
Вирішення вказаних питань у спосіб, запропонований заявником, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та початку окремого кримінального провадження, вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що ініціювання кримінального переслідування особи, яка здійснює досудове розслідування у ньому та діє у межах повноважень суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу.
За таких обставин, слідча (розшукова) і процесуальна діяльність вищевказаних суб`єктів владних повноважень в межах посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування.
Таким чином, аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення слідчими кримінального правопорушення, ґрунтуються його суб`єктивній незгоді із діями представників сторони обвинувачення, які реалізуючи власні повноваження, визначені КПК України, здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Викладені у заяві ОСОБА_3 твердження про наявність ознак кримінально караної поведінки у діях слідчих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за своїм змістом та суттю, на думку слідчого судді, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, оскільки особа, яка подала скаргу, фактично не погоджується із слідчими діями, проведеними у межах кримінального провадження.
Оскільки будь-яких ознак кримінального правопорушення у заяві ОСОБА_3 від 22.11.2021 року не викладено, відсутні підстави вважати зазначену заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, слідчим суддею не встановлено обставини, що свідчать про вчинення особами, на яких вказує ОСОБА_3 , кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що жодних обґрунтованих посилань на підтвердження вказаних обставин скарга та долучені до неї матеріали не містять, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України та рішення Конституційного Суду № 4-р (II)/2020 від 17.06.2020 року, ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.
Керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб СВ ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 07.12.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1