Справа № 308/5994/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/5994/21, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 13.03.2021 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Киргизстан, уйгура, громадянина Республіки Киргизстан, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 156 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000322 від 13.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 156 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду. В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.
Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, на думку прокурора, обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наведені вище та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_10 до закінчення судового розгляду.
Представники потерпілої ОСОБА_7 - законний представник ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . Зазначає, що всі свідки майже допитані, а тому немає потреби у застосування запобіжного заходу. Крім цього, додав, що його підзахисний хворіє та потребує стаціонарного лікування у медичному закладі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно її підзахисного.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Судом враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 156 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносить до категорії нетяжких злочинів, за який може бути призначено покарання до п`яти років позбавлення волі.
При розгляді клопотання судом оцінено особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, хоча і на території іншої області, наявність у останнього на утриманні неповнолітньої дитини.
Крім цього, суд бере до уваги ті обставини, що підозрюваний є громадянином Киргизстану та має відповідний паспорт, що на думку суду, підвищує ризик його можливості переховуватися від суду.
Також судом звертається увага на ті обставини, що злочин який інкримінується ОСОБА_4 вчинено відносно неповнолітньої особи, яка після вчиненого злочину вимушена була пройти курс терапії у психолога.
З огляду на фактичні обставини справи та особу підозрюваного, суд приходить до висновку, про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та свідків по справі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що в свою чергу свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_4 , саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт у нічний період доби, без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, призведе до виконання завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
За таких обставин, внесене прокурором клопотання підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314, 315, КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Киргизстан, уйгура, громадянина Республіки Киргизстан, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 156 КК України, - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці, заборонивши залишати місце проживання, у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду, в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 годину 00 хвилин,

- утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідками, без дозволу прокурора або суду,

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1