Справа № 212/5061/19
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів подання начальника Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.10.2019 Жовтневим районним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1 ККУ до штрафу в сумі 850 гривень, проживає за адресою: АДРЕСА_1

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.
Подання обґрунтовано тим, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2019 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Вирок набрав законної сили 29.11.2019 року та 05.12.2019 року копія вироку направлена на виконання до уповноваженого органу пробації. На теперішній час штраф не сплачений. На підставі ч. 1 ст. 80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Представник органу пробації до судового засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив розглянути подання за його відсутності та задовольнити подання.
Прокурор, засуджений, в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи.
Прокурор подав заяву про розгляд подання без його участі, не заперечував щодо його задоволення.
Суд, дослідивши матеріали подання та кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення подання, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2019 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Вирок набрав законної сили 29.11.2019 року та 05.12.2019 року копія вироку направлена на виконання до уповноваженого органу пробації.
Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30.10.2019 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, відсутні відомості про вчинення ОСОБА_4 нового злочину суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1