Справа № 192/1626/20
Провадження № 1-кп/192/38/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуСолонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

пр.потерпілої - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000279 від 28.01.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.03.2010 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 18.11.2010 умовно-достроково на 11 міс.4 дні;

- 04.04.2012 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі. Звільнений 29.07.2015 по відбуттю строку покарання;

- 14.06.2016 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 21.03.2019 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 357, ст.70, ст.71, ст. 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 20.03.2019 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.3 ст. 186, ст.70, ст.71 КК України до 5 років 7 міс. позбавлення волі. Звільнений 02.10.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:
ОСОБА_5 , будучи засудженим 21.03.2019 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення корисливих злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України до 3 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став і під час відбування покарання, вчинив новий злочин за таких обставин.
Перебуваючи з 12.06.2017 в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» за адресою: вул. Надії Алексеенко, 80, м. Дніпро ОСОБА_5 невстановленим способом отримав сім-картку оператора «Київстар» серійний номер НОМЕР_1 , яку 12.12.2019, шляхом переховування в ротовій порожнині перевіз до місця відбування покарання - до державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)», що розташована в Дніпропетровській області с.Аполлонівка, вул.Військове містечко, 37.
В подальшому, 27.01.2020 близько 13.00 години, маючи корисливий умисел на заволодіння коштами ОСОБА_6 , шляхом обману, використовуючи невстановлений слідством мобільний телефон, отримавши від осіб, з якими відбуває покарання, інформацію про те, що остання займається збором коштів на допомогу дітям, які постраждали внаслідок вибуху газу в с. Угринів, Підгаєцького району, Тернопільської області, та маючи дружні зв`язки з особами, з якими раніше відбував покарання у вигляді позбавлення волі, та які перебувають на волі, будучи обізнаним про номери їх банківських карток та розуміючи те, що в подальшому отримані від злочинної діяльності кошти будуть передані йому, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 , представившись працівником банку, повідомив про можливі шахрайські дії з її рахунком. Після чого, розуміючи з телефонної розмови, що ОСОБА_6 довіряє йому, як працівникові банку, повідомив їй, про необхідність перерахування грошових коштів на номери банківських карток та номер мобільного телефону, які надав їй повідомляючи про можливі неполадки та необхідність для їх усунення в перерахуванні грошових коштів на відомі йому номери банківських карток та номер мобільного телефону.
ОСОБА_6 27.01.2020 вважаючи ОСОБА_5 працівником банку та виконуючи його вказівки, о 13.17 годині за допомогою банківського терміналу самообслуговування «ПриватБанку» розташованого за адресою: вул. Купчинського, 2 у м.Тернопіль, декількома платежами, а саме: з свого карткового рахунку відкритого в «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , здійснила перерахування коштів на названі ОСОБА_5 номери рахунків, а саме:
-о 13.20 годині в сумі 50100 гривень, на банківську картку № НОМЕР_3 ,
-о 13.50 годині в сумі 25040 гривень, на банківську картку № НОМЕР_4 ,
-о 17.12. годині в сумі 148200 гривень, на банківську картку № НОМЕР_5 ,
-о 17.14 годині в сумі 29040 гривень, на банківську картку № НОМЕР_5 ,

цього ж дня о 17.17 годині за допомогою банківського терміналу самообслуговування «ПриватБанку» розташованого за адресою: вул.Чалдаєва, 2 а, у м.Тернопіль, декількома платежами, у сумі 905 гривень та 985 гривень поповнила рахунок мобільного телефону НОМЕР_6 , що назвав ОСОБА_5 .Таким чином здійснила перерахування всього на суму 254 270 гривень, які в подальшому були зняті знайомими особами ОСОБА_5 .
Зазначеними коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 254 270 гривень, тобто таку, що завдала значної шкоди потерпілому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що під час перебування в СІЗО придбав сім-картку, в ротовій порожнині перевіз її до місця відбування покарання СВК№21 від знайомих в колонії дізнався, що є така ОСОБА_6 , яка збирає кошти та довідався знову від знайомих її номер телефону, в кінці січня 2020 року зателефонував ОСОБА_6 та представився представником банку повідомив про можливі шахрайські дії з її рахунком, а після спілкування впевнившись, що ОСОБА_6 сприймає його як працівника банку, повідомив їй, про необхідність перерахування грошових коштів на номери банківських карток та номер мобільного телефону, ОСОБА_6 виконала його вказівки, сплатила кошти частинами перевівши на картки та номер мобільного. Зазначив, що загалом таким чином заволодів сумою у загальному розмірі 254 270 грн. В подальшому ОСОБА_6 було повернено частину коштів, пред`явлений цивільний позов на суму 119 000 грн. з урахуванням повернутих коштів, про що зазначив представник потерпілої визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що після офіційного влаштування на роботу поверне залишок коштів.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Представник потерпілої в судовому засіданні уточнив вимоги до ОСОБА_5 в рамках пред`явленого позову, зменшив розмір заявлених вимог та просив стягнути на користь потерпілої частину коштів, які залишились не повернутими у розмірі 119 000 грн. Щодо міри покарання погодився із запропонованим державним обвинувачем покаранням із застосуванням ст.75 КК України, оскільки на його думку на свободі ОСОБА_5 матиме змогу виконати обіцянку та повернути кошти потерпілій.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, вчинив злочин в період відбування покарання у місцях позбавлення волі з яких звільнився 02.10.2020 по відбуттю строку покарання. За місцем відбування покарання характеризувався негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, кількість кваліфікуючих ознак злочину, суму спричиненої матеріальної шкоди, обставини злочину, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наведені обставини, його ставлення до скоєного, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавленні волі.
Відповідно до ст.75 КК України, враховуючи те, що ОСОБА_5 відшкодував значну частину заподіяної шкоди, у зв`язку з чим потерпілою зменшено вимоги, має намір влаштуватись на офіційну роботи після оформлення паспорту суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, тому його слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з максимальним іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 з урахуванням зменшення вимог, відповідно до ст. 1166 ЦК України, ст. 206 ЦПК України, в сумі 119 000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 119 000 (сто дев`ятнадцять тисяч) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази: сім-картку оператора «Київстар» серійний номер НОМЕР_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1