ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1340/21
Провадження № 1-кс/210/1896/21

"07" вересня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймають участь у розгляді клопотання: прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , представник власників майна, на яке накладено арешт - адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2020 року у справі №202/4873/20

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.

У клопотанні в порядку статті 174 КПК України ставиться питання про скасування арешту, накладеного 14 серпня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, у справі № 202/4873/20 на земельну ділянку за кадастровим номером: :02:010:0659, загальною площею 0,48 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Виклад обставин та правова кваліфікація
В провадженні СВ відділу поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000469 від 10.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

03 грудня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська в рамках кримінального провадження №0000028 від 13.01.2017 року у справі №202/4212/18 було накладено арешт на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7
14 серпня 2020 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська в рамках кримінального провадження №0000469 від 10.07.2020 року у справі №202/4873/20 було ще раз накладено арешт на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7
22 червня 2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська в рамках кримінального провадження №0000028 від 13.01.2017 року було скасовано арешт на зазначену земельну ділянку у зв`язку з його необґрунтованістю.

Обґрунтування клопотання.
Заявник посилається на те, що 05.01.2021 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по кримінальному провадженню №0000469 від 10.07.2020 року постановив ухвалу, якою скасував арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:006:0024, :01:006:0025, 122145540:01:006:0028, 122145540:01:006:0029, який був накладений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 року з мотивів необґрунтованості накладення арешту, власники земельних ділянок не є підозрюваними у вчиненні кримінального правопорушення та зазначений захід забезпечення кримінального провадження суттєво порушує права власників як добросовісних набувачів.
Заявник вказує, що з сайту Судова влада України вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000469 від 10.07.2020 року не вчинено жодних дій крім накладення арешту на майно добросовісних власників.
Тобто, зазначає, слідчі органи протягом чотирьох років не вчиняють ніяких слідчих дій, тому, бездіяльність слідчих не може бути підставою для продовження необґрунтованого арешту земельної ділянки.
Крім того, земельні ділянки оформлені в законний спосіб та належним чином, арешт земельних ділянок порушує права, гарантії та законні інтереси законних власників арештованого майна, в тому числі право розпоряджатись власним майном, вжиті заходи забезпечення кримінального провадження ухвалою слідчого судді не відповідають критеріям визначеним у ч. 2 ст. 170 КПК України.

Позиції сторін
Представник власників майна, на яке накладено арешт - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що скасування арешту на вказані земельні ділянки буде передчасним.
Слідчим суддею витребувано матеріали кримінального провадження для дослідження під час розгляду клопотання.

Мотивація суду
Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК Укаїни).
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).
Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).
Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц).
Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею в межах кримінального провадження № 0000469 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.
Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).
Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:
- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;
- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;
- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;
- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею в межах кримінального провадження № 0000469 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 року у справі № 202/4873/20 накладено арешт на земельні ділянки, зокрема, і на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0659 та заборонено будь-яким особам (державним реєстраторам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок.

Вирішуючи питання про арешт вказаних земельних ділянок слдічий суддя дійшов висновку, що клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що Прокуратурою Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000469 від 10.07.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Розглядаючи клопотання прокурора, було перевірено зазначені в ньому обставини та встановлено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його відчуження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, що його незастосування призведе до відчуження майна, виникла необхідність у накладенні арешту на земельні ділянки.

Отже, доведено необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурора майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повністю було враховано: правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб: розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на земельні ділянки до апеляційної інстанції не оскаржена.

Посилання в клопотанні про зняття арешту майна на те, що вжиті заходи забезпечення кримінального провадження ухвалою слідчого судді не відповідають критеріям визначеним у ч. 2 ст. 170 КПК України, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Вказані у клопотанні адвоката про скасування арешту майна земельні ділянки є предметом вчинення кримінального правопорушення та визнані в якості речових доказів.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так слідчим суддею встановлено, що на етапі розгляді клопотання про скасування арешту майна, органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000469 від 10.07.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Статтею 364 КК України передбачено відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб (ч. 1), а так само якщо воно спричинило тяжкі наслідки (ч.2).
Згідно з витягу з ЄРДР досудове розслідування здійснюється за фактами неправомірних дій службових осіб територіальної громади, які в змові з службовими особами районного відділу Держгеокадастру у Дніпропетровській області, посаддовими особами ТОВ "ЛЕВ АА", ТОВ "Укртурстройсервис" за попередньою змовою з посадовими особами Дніпровської РДА та іншими невстановленими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, в супереч інтересам служби, незаконно, в порушення вимог земельного законодавства виділяють приватним особам земельні ділянки земельної та комунальної власності.
Обставини встановлюються.
З наданих на виконання ухвали слідчого судді матеріалів вбачається, що на теперішній час встановлюється дотримання порядку набуття права власності та правомірності виділення земельних ділянок, на які накладено арешт.
Скасування арешту може призвести до подальшого відчуження земельних ділянок, зміни власника.
Крім того, на думку слідчого судді на даному етапі скасування арешту є передчасним.
Оскільки майно, на яке накладено арешт відповідає критеріям, визначених у статті 98 КПК України, підстави для застосування арешту відповідно до статті 170 КПК України не перестали існувати, кримінальне провадження триває, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 року у справі № 202/4873/20.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, передчасність зняття арешту, з метою забезпечення речових доказів, не підтвердження підстав, на які покликався заявник, для скасування арешту, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє власника ініціювати клопотання повторно, зокрема з посиланням на нові обставини, яким не була надана оцінка слідчого судді..
Керуючись статтями 130, 131, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2020 року у справі №202/4873/20, - залишити без задоволення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 10 вересня 2021 року об 10.год.55 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1