Справа № 308/3654/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні заяву власника майна ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000033, відомості про яке 16.03.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 410 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Керівник Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000033, відомості про яке 16.03.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 410 КК України.
Під час розгляду вказаного клопотання ОСОБА_5 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 з тих підстав, що прокурор, який присутній в судовому засіданні, клопотання про арешт майна не підписувала, а тому повноважень представляти ту особу, яка підписала клопотання у неї нема, також вказав на те, що прокурором не було повідомлено Раду адвокатів міста Києва про розгляд клопотання про арешт майна, так як власник майна є адвокатом. Разом з цим, ОСОБА_5 зауважив, що прокурор напряму звернулася до підозрюваного, що є порушенням судового порядку, що може викликати сумніви у її неупередженості, не виявляє високого професіоналізму, оскільки стверджує, що всі клопотання подаються суду у письмовій формі, виявила неповагу.
Представники власника майна адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали заявлений відвід.
Прокурор ОСОБА_3 проти заявленого відводу заперечила з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши заяву про відвід прокурора, пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений ст. 77 КПК України, зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 цього Кодексу, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.
Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Розглядаючи дану заяву про відвід, слідчий суддя бере до уваги, що для відводу прокурора заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Вирішуючи питання про відвід прокурора, слідчий суддя враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).
У справах «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982, «Білуха проти України» від 09.11.2006 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені заявником підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України в частині надання на обґрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність прокурора презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.
Другим критерієм є об`єктивний, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам прокурор, серед інших аспектів, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, що може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу прокурору, слідчий суддя вважає, що заява власника майна ОСОБА_9 про відвід прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 від участі у судовому розгляді клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000033, відомості про яке 16.03.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 410 КК України, є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні заяви власника майна ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000033, відомості про яке 16.03.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 410 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 28 березня 2022 року.
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1