Cправа № 750/6219/21
Провадження № 1-кп/750/252/21
У Х В А Л А
20 вересня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 від 25.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.09.2021 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2021 у кримінальному провадженні № 0000552.

В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що відсутні потреби у застосуванні подальшого арешту майна, оскільки досудове розслідування закінчено та слідчі дії з майном неможливі, арештоване майно не відповідає визначеним законодавцем ознакам речового доказу, жодного протоколу впізнання речей в порядку ст. 229 КПК України не складалося, жодної експертизи з арештованим майном стороною обвинувачення не проводилося , арештоване майно не приймало участі у жодній слідчій дії та пролежало у сторони обвинувачення без жодної потреби.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити, з наступних підстав.

В провадженні Деснянського районного суду міста Чернігова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 від 25.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

З частково досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, наданих стороною обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 17.03.2021 в порядку ст. 208 КПК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.03.2021 вбачається, що під час особистого обшуку ОСОБА_5 у нього була виявлена та вилучена барсетка чорного кольору , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 30 грн., 3 700 доларів США, монети 1 євро, 3 монети по 1 грн., мобільний телефон Redmi, захисна маска, навушники в коробці, кульковий дезодорант, губка для взуття, пігулки, штани чорного кольору, кросівки чорного кольору Restime.

Постановою слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 18.03.2021 вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 речі та грошові кошти визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2021 на речі та грошові кошти, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 та визнані речовими доказами накладений арешт.

В обґрунтування необхідності накладення арешту, слідчий суддя зазначив, що речі є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ злочину і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, таке майно підлягає арешту.

За змістом процесуальних положень, закріплених у частинах першій та другій статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною першої статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За загальним правилом, встановленим у ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно пунктів першого та другого частини четвертої статті 374 КПК України у резолютивній частині, як обвинувального так і виправдувального вироку зазначається рішення щодо речових доказів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що метою накладення арешту на майно, вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 слугувала необхідність збереження речових доказів. На час судового розгляду ця мета не відпала і не втратила своєї актуальності, оскільки докази сторони обвинувачення дослідженні лише частково, а необхідність вирішення питання щодо того, чи має певна річ ознаки речового доказу та чи потребує вона подальшого збереження в рамках, накладеного на неї арешту, пов`язується не лише виключно з доводами сторони захисту, але й з необхідністю дослідження всієї сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Такий висновок випливає також з положень статті 94, частини третьої статті 370 КПК України. Тому, за наведених обставин, вирішення питання про скасування арешту майна, вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_5 можливо розв`язати лише під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що в повній мірі узгоджується з положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання захисника про скасування арешту слід відмовити.
На підстави викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2021, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1