Ухвала
Іменем України

23 вересня 2021 року

м. Київ
справа № 642/10001/15к

провадження № 51- 4058 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2019 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Постановлено звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 185 КК у зв`язку із зміною обстановки.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 09 квітня 2021 року частково задовольнив апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , а ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2019 року змінив, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання на прізвище ОСОБА_4 .
В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 26 серпня 2021 року касаційну скаргу законного представника,

у зв`язку з недотриманням вимог, передбачених статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), залишив без руху та надав йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Поміж іншого, в ухвалі суду було вказано, що законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 у мотивувальній частині касаційної скарги

не погоджуючись з винуватістю ОСОБА_7 та ставлячи вимогу про постановлення виправдувального вироку щодо останнього, не звернув уваги на те, що згідно

з положеннями статті 425 КПК він має право оскаржити ухвалені судові рішення лише в частині, що стосуються інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 , а також щодо якого і ставити вимоги до суду касаційної інстанції.
Крім того, законний представник, посилаючись на недопустимість доказів у цьому кримінальному провадженні та вважаючи, що суд мав постановити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_4 , не звернув увагу на зміст оскаржуваних судових рішень. Зокрема, в ухвалі апеляційного суду роз`яснено, що після перегляду оскаржуваної ухвали від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції продовжить судовий розгляд щодо обвинувачення ОСОБА_4 та прийме відповідне рішення за результатами судового розгляду у нарадчій кімнаті.

Отже, у касаційній скарзі законний представник мав би вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень,

які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при

їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції. До того ж, вимога законного представника до суду касаційної інстанції

про відкладення розгляду цієї скарги до розгляду його заяви про виправлення описки у Харківському апеляційному суді, не узгоджувалась з положеннями статті 436 КПК.
У межах наданого судом строку від законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшла повторна касаційна скарга на судові рішення щодо ОСОБА_7 , з якої вбачається, що він подає цю скаргу з урахуванням недоліків, зазначених в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року.
Проте, у повторній касаційній скарзі законний представник знову не вказує

на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій

при їх постановленні, не наводить конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Таким чином зазначених в ухвалі суду касаційної інстанції від 26 серпня 2021 року недоліків законний представник не усунув.
Тому, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку касаційного оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись пункту 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 09 квітня

2019 рокута ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3