КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/872/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
прокурор ОСОБА_6 ,

адвокат ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2021 року, якою у межах кримінального провадження стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30 січня 2022 року без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 403/137/21/.

У межах даного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема факти притягнення до кримінальної відповідальності, неодноразові судимості.

Тож, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на свідків, потерпілих, і більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховано судом й те, що під час застосування раніше стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 не дотримувався й систематично порушував покладені на нього обов`язки.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду і обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є не доведеними, а висновки суду про його можливість переховування від суду та незаконного впливу на свідків є необґрунтованими; він сприяє розкриттю злочину і можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката обвинуваченого та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу за мотивів, викладених у ній, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Як встановлено ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 403/137/21/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Згідно із висновками ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У даному кримінальному провадженні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 23 червня 2020 року.

Обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано вчинення нетяжкого і тяжкого корисливих умисних кримінальних правопорушень.
Слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 , незважаючи на неповнолітній молодий вік, раніше неодноразово судимий, за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, неодружений, без утриманців, безробітний та не навчається, негативно характеризований.
Зважується й на наступні обставини.
Як встановлено, у провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебувають обвинувальні акти у чотирьох кримінальних провадженнях за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 185 КК України (№403/186/21, дата вчинення 06.03.2018 року), ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України (№403/327/20, дати вчинення 24.07.2020 року, кінець жовтня 2020 року, 12.12.2020 року та період з 20.01.2021 року по 21.01.2021 року), ч.2 та ч.3 ст.185 КК України (№403/137/21, дати вчинення - кінець січня 2021 року та 23.03.2021 року) та ч.2 ст.185 КК України (№403/169/21, дата вчинення 12.05.2021 року).

Крім того, під час досудового розслідування в межах даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 28.04.2021 року застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений період доби з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Разом з тим, неповнолітній ОСОБА_8 неодноразово допускав порушення встановлених вказаним вище запобіжним заходом обмежень щодо перебування поза межами місця свого проживання та систематично порушував передбачений п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язок не відлучатися із населеного пункту (с.Новоустинівка), в якому він проживає.

При цьому, під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до суду стосовно ОСОБА_8 направлений обвинувальний акт за фактом вчинення ним 12.05.2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Систематичність такої поведінки обвинуваченого й, враховуючи, що обвинувачений не має джерела доходу, свідчить про відсутність у нього бажання стати на шлях виправлення, стійку асоціальну спрямованість його особистості, ігнорування ним принципу мирного володіння майном, прагнення до збагачення за рахунок чужого майна та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Також вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого для суспільства.

Відтак, беручи до уваги зазначене, а також серйозність обвинувачення та тяжкість можливого покарання, є об`єктивні підстави вважати про можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити нове, зокрема аналогічне, кримінальне правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Тож, у конкретному випадку сукупність обставин, за яких обвинувачується ОСОБА_8 , підвищує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння, у справі наявні ознаки дійсного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Дане кримінальне провадження не належить до означеного переліку.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Як визначено ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює: Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У конкретному випадку, беручи до уваги вимоги кримінального процесуального закону та обставини, передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 слід визначити розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на грудень 2021 року становить 49 620 гривень (2481 гривня розмір прожиткового мінімуму).

Відповідно, на обвинуваченого покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2021 року, якою у межах кримінального провадження стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30 січня 2022 року без визначення застави, скасувати.

Продовжити стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_8 розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 49 620 гривень.

Реквізити внесення застави:

Одержувач Кропивницький апеляційний суд

Код

Банк одержувача: Держказначейська служба України м. Київ

Код банку одержувача (МФО): 820172

Розрахунковий рахунок: UA 0086310

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду за першою їх вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /перебуває/ без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а також надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою обвинуваченого.

У разі невиконання обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3