Справа № 484/2826/21
Провадження № 1-кп/484/379/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, який не є інвалідом, освіта середня спеціальна, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_5 неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти систематичне домашнє насильство.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2020 року, справа № 484/2362/20 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 та його піддано усному зауваженні.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року, справа № 484/4000/20 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 квітня 2021 року, справа № 484/1218/21 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Так, ОСОБА_5 протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 16.07.2021 року ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він спільно проживає разом із своєю співмешканкою ОСОБА_4 .

В цей же час, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , вчинив суперечку з нею, в ході якої почав у грубій формі словесно ображати та принижувати ОСОБА_4 , незважаючи на те, що своїми протиправними діями може їх налякати та спричинити психологічну травму.

В ході словесної сварки ОСОБА_4 вирішила викликати працівників поліції та ОСОБА_5 помітивши мобільний телефон у руках ОСОБА_4 обурився та відібрав його, не давши їй змогу викликати допомогу, тим самим викликав у останньої емоційну невпевненість та нездатність себе захистити.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України - умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб (домашнє насильство).

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, які він не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину. Він дійсно знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки ОСОБА_4 вчиняв суперечки з останньою, у зв`язку з чим його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. У скоєному щиро кається, просив не позбавляти волі та застосувати покарання з іспитовим строком. У скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб (домашнє насильство).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від24.10.2003року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (стаття 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вище наведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис.