УХВАЛА
26 жовтня 2021 року
м. Київ
справа №1-1/2006
провадження № 13-221зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17
розглянула заяву засудженого ОСОБА_18 про перегляд судових рішень за виключними обставинами і
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 20 серпня 2007 року, ОСОБА_18 було засуджено за пунктами 6, 9, 12, 13 частини 2 статті 115; частиною 4 статті 187, частиною 3 статті 289, статтею 257 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, засуджений ОСОБА_18 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) із заявою про перегляд зазначених вироку й ухвали за виключними обставинами. На думку заявника, визнання неконституційними окремих положень статей 81, 82 КК є підставою для заміни призначеного йому покарання на позбавлення волі на певний строк відповідно до частини 2 статті 63 КК.
Велика Палата, перевіряючи подану заяву виходить з такого.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи.
Конституційний Суд України рішенням свого Другого сенату від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнав такими, що не відповідають Основному Закону України, положення частини 1 статті 81, частини 1 статті 82 КК через неможливість їх застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Верховну Раду України зобов`язано невідкладно привести вказані статті КК у відповідність до Конституції України, законодавчо унормувати порядок заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Отже, виконання приписів Конституційного Суду України, відображених у рішенні, на яке посилається засуджений, насамперед повинно бути здійснено шляхом унесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання як довічне позбавлення волі.
Окрім того, відповідно до положень розділу VIII КПК питання про умовно-дострокове звільнення осіб від відбування призначеного покарання та заміна його невідбутої частини більш м`яким вирішуються під час виконання вироку в порядку статті 539 КПК, тобто місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваних судових рішень.
Таким чином, у відкритті провадження за зверненням засудженого ОСОБА_18 слід відмовити, а заяву повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата
ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_18 про перегляд за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 3 статті 459 КПК вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2006 року та ухвали Верховного Суду України від 20 серпня 2007 року.
Заяву повернути ОСОБА_18 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_10
ОСОБА_3 ОСОБА_11
ОСОБА_4 ОСОБА_12
ОСОБА_5 ОСОБА_13
ОСОБА_6 ОСОБА_14
ОСОБА_7 ОСОБА_15
ОСОБА_8 ОСОБА_16
ОСОБА_9 ОСОБА_17