Справа № 453/1411/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1158/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року, про накладення арешту на майно, за участі,

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_6

встановила:
цією ухвалою, задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на лісопродукцію у кримінальному провадженні №0000190, та накладено арешт на лісопродукцію породи «Смерека» в кількості 163 штуки, різного діаметру, довжина кожної колоди становить 6 метрів, загальною кубомасою приблизно 59 метрів кубічних (протокол огляду місця події від 07.10.2021) які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000190.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на лісопродукцію у кримінальному провадженні №0000190.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного, обґрунтованого рішення, суд повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають бути зазначені у клопотанні слідчого, який звертається до слідчого судді з проханням заарештувати майно, та, відповідно, в ухвалі слідчого судді. Однак слідчий суддя приймаючи оскаржуване рішення про арешт майна в описовій частині ухвали лише формально наводить законодавчі вимоги, що «завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження».
Вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і відтак, має бути скасоване.
Водночас наголошує, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить лісопродукція близько 200 шт. породи «Смерека», а також яким чином могли вказане майно бути використані як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно мають ознаки речових доказів.
В судовому засіданні представник власника майна заявила про законність придбання лісопродукції з додаванням договору купівлі, але суд в оскаржуваній ухвалі ніяким чином не оговорив чому він відхилив ці доводи.
У вказаному кримінальному провадженні власник майна ОСОБА_9 чи члени її сім`ї не мають статусу підозрюваних чи обвинувачених і не мають намір приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати, передавати чи відчужувати вищевказану лісопродукцію, яка нею придбана у законний спосіб і немає злочинного походження.

Окрім того, зазначає, що в описовій частині оскаржуваної ухвали слідчий суддя вірно зазначив, що «07.10.2021 оперуповноваженим Стрийського РВ СБУ у Львівській області виявлено лісопродукцію породи «Смерека». Походження лісопродукції встановлюється».

Тобто, жодного доказу незаконності походження лісопродукції у органу досудового розслідування немає, а навпаки - наявні документи, які подавалися у тому числі і до суду, про законність походження деревини, а відтак небуло правових підстав вилучати цю лісопродукцію та накладати на неї арешт.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, 07 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000190, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

У ході досудового розслідування установлено, що 07.10.2021 близько 17:10 год. старшим оперуповноваженим Стрийського СБУ ОСОБА_10 у смт. Славське по вул.Шевченка, Стрийського району, Львівської області виявлено лісопродукцію породи «Смерека» загальною кубомасою близько 59 м.3, у кількості 200 штук. Походження лісопродукції встановлюється.

07.10.2021 року під час огляду місця події по вул.Шевченка в смт.Славське, Стрийського району, Львівської області, було виявлено та вилучено лісопродукцію породи «Смерека» загальною кубомасою близько 59 м.3, у кількості 200 штук.

У подальшому, лісопродукцію породи «Смерека», загальною кубомасою близько 59 м.3, у кількості 200 штук, постановою слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУп ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 08 жовтня 2021 року визнано речовими доказами.

На думку колегії суддів апеляційного суду, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно може бути доказом вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і є потреба у проведенні з вказаним майном необхідних слідчих чи інших процесуальний дій.
Слідчим суддею надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має вилучене майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна вилученого в ході проведення огляду в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

На думку колегії суддів, на виконання вимог частини першої статті 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.

Окрім цього, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до витягу з реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000190, старшим оперуповноваженим Стрийського СБУ ОСОБА_10 у смт.Славське по вул.Шевченка, Стрийського району, Львівської області виявлено лісопродукцію породи «Смерека», яка визнана речовим доказом та накладено арешт, однак у документах наданих власником майна ОСОБА_9 вказано, що порода лісопродукції «Ялина європейська», що підлягає перевірці під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном є цілком виправданим, законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст.170-173, 309, 310, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року, про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4